Дата документу 29.09.2021 Справа № 310/9479/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 310/9479/20 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б. І.
Провадження № 22-ц/807/3273/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Кримська О.М.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2021 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обґрунтовуючи залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції послався на те, що позивач, повідомлена належним чином, повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, що унеможливлює розгляд справи за її позовом.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи та вимогам процесуального права, з огляду на наступне.
        Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за 
його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом зазначених вище процесуальних норм, правом на залишення позову без розгляду суд наділений в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Право суду на залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе й у разі наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, за умови, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Щодо повторної неявки позивача розгляд справи відбувається лише за наявності його заяви про розгляд справи за його відсутності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними, якщо позивач не попередить про це суд.
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний самостійно з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо він не проінформував про причини неявки, які судом буде визнано поважними, або від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також вказані норми процесуального законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.
Як встановлено судом, позивач не з`явилась у три судові засідання підряд: 10.03.2021, 17.05.2021 та 14.06.2021р. 

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.02.2021 року було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати у спрощеному провадженні з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду на 10.03.2021р. (а.с. 23).
З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що 16.02.2021р. ОСОБА_1 отримала судову повістку на 10.03.2021р. (а.с. 25). 
09.03.2021р. ОСОБА_1 надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу та знаходження на самоізоляції ( а.с. 27). 

Судове засідання було відкладено на 17.05.2021р (а.с. 28).

Суд направив телефонограму представнику позивача – ОСОБА_3 , яку прийнято 19.03.2021 (а.с. 29). 

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 31.03.2021 ОСОБА_1 особисто отримала судову повістку у засідання на 17.05.2021 ( а.с. 32).
Але 17.05.2021р. ОСОБА_1 вдруге звернулась до суду з клопотанням про відкладення справи у зв`язку з хворобою ( а.с. 33). 

Судове засідання було відкладено на 14.06.2021р (а.с. 34).

Між тим, жодного медичного документу на підтвердження хвороби ані до клопотань, ані в подальшому позивачем до матеріалів справи долучено не було.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки на 14.06.2021р.) повернулось із зазначенням, що «адресат відсутній» (а.с. 38), хоча поштове відправлення спрямовано позивачу на адресу, яку сама ж позивач зазначала в своїх заявах. 
Така вказівка поштового органу на судовій кореспонденції відповідно до приписів п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомлення, оскільки у вказаній нормі зазначається, що днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування, повідомленою цією особою суду.
Отже, в судове засідання, призначене на 14.06.2021р. ОСОБА_1 втретє не з`явилась, будучи належним чином повідомлена.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З зазначеного вбачається, що належним чином повідомлений позивач дійсно повторно не з`явився в судове засідання (втретє поспіль).

Дослідженням матеріалів справи, в ході якого апеляційний суд встановив, що позивач судом належним чином повідомлялась про всі три судові засідання, спростовуються доводи її апеляційної скарги, в якій вона зазначала, що жодної судової повістки нею отримано не було.

Враховуючи вказані фактичні обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Колегія суддів враховує також ту обставину, що залишення вказаного позову судом без розгляду, не позбавляє позивача права на судовий захист, так як особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2021 року
про залишення позовної заяви без розгляду у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 жовтня 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Кримська О.М.