ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р.                                                  Справа №909/715/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді:                                                  Галушко Н.А. 
суддів                                                                      Желіка М.Б.
                                                                      Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу
від позивача - Жарський Т.В. - в режимі відеоконференції;
від відповідача - Коновал Р.О.-представник;

розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Коломия №2021/09-29 від 16.09.2021 (вх.№ЗАГС01-05/3206/21 від 20.09.2021)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 (повний текст виготовлено 10.09.2021, суддя Т.Е. Валєєва, м.Івано-Франківсь)
про відмову у забезпеченні позову 
у справі №909/715/21
за позовом: ОСОБА_1 , м.Коломия
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Ейдженсі", м.Київ 
про скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Короткий зміст позовних вимог та вимог заявника
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ТОВ "Ресурс Трейд Ейдженсі" про скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме запису про право власності об`єкта нерухомого майна № 30206428, запису про право оренди земельної ділянки № 30217245, вчинених 08.02.2019 державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногін В.В., на підставі рішень про державну реєстрацію прав № 45432849 та № 45445233 від 08.02.2019 про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - ковальсько-заготівельного цеху № 5 (що складає 39/1000 комплексу), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ "Ресурс Трейд Ейдженсі".
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.09.2021.
08.09.2021 до Господарського суду Івано-Франківської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на ковальсько-заготівельний цех № 5 (що складає 39/1000 комплексу), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що, на думку заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача, оскільки існує потенційний ризик того, що відповідачем може бути здійснено перереєстрацію спірного майна знову, що в свою чергу ускладнить виконання рішення про задоволення позову у справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 у справі №909/715/21 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Ухвала суду мотивована тим, що предметом позову є немайнові вимоги, однак, в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на ковальсько-заготівельний цех № 5 (що складає 39/1000 комплексу). Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право власника користуватися та розпоряджатися таким майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу. Майно, на яке просить накласти арешт позивач, не є спірним у даній справі. Таким чином, позивачем не обрано належного заходу забезпечення позову, а відтак не дотримано принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із позовними вимогами.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу №2021/09-29 від 16.09.2021 (вх.ЗАГС 01-05/3206/21 від 20.09.2021), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 у справі №909/715/21 та задоволити заяву про забезпечення позову у даній справі. Зокрема, скаржник вважає, що позиція суду, що позивачем не дотримано принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову з позовними вимогами є необгрунтованою.
Скаржник вважає, що законодавством не передбачено обмеження щодо заявлення такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно у немайнових спорах. 
На думку скаржника, у випадку, якщо відповідачем буде здійснено відчуження нерухомого майна ковальсько-заготівельного цеху №5 (що складає 39/1000 комплексу), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а позовні вимоги у справі №909/715/21 будуть задоволені у повному обсязі, позивач буде змушений звертатися до суду для встановлення права власності на майно. Зазначене майно не є предметом позову, однак позивач не міг обрати інший спосіб захисту, ніж скасування державної реєстрації для витребування свого майна з чужого незаконного володіння. Отже немайновий позов у даному випадку є способом поновлення майнових прав і незастосування заходу забезпечення позову, заявленого позивачем нанесе шкоди інтересам позивача, а також може призвести до того, що відновлення майнових прав позивача буде потребувати значних зусиль та витрат.

Процесуальні дії суду у справі.          
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 справу №909/715/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , м.Коломия №2021/09-29 від 16.09.2021 на ухвалу Господарського суду Івано-Франквської області від 10.09.2021 у справі №909/715/21 та призначено розгляд справи № 909/715/21 на 26.10.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 відкладено розгляд справи на 09.11.2021 
Сторони в судовому засіданні виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч. 1 та ч.2 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на ковальсько-заготівельний цех № 5 (що складає 39/1000 комплексу), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача, оскільки існує потенційний ризик того, що відповідачем може бути здійснено перереєстрацію спірного майна знову, що в свою чергу ускладнить виконання рішення про задоволення позову у справі.
Згідно з ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини третя та четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду 
Питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 31.08.2021 у справі №910/5116/21).
Як вбачається з матеріалів справи, вимогами позивача у даній справі є скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинених державним реєстратором:
- запису № 30206428 про право власності об`єкта нерухомого майна  ковальсько-заготівельного цеху № 5 (що складає 39/1000 комплексу);
- запису № 30217245 про право оренди земельної ділянки площею 0,4020 га кадастровий номер 2610600000:11:008:0025.
Отже, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимоги немайнового характеру.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є дослідження питання чи не призведе невжиття заявлених позивачем заходів до істотного ускладнення, чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду та чи зможе позивач захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду. 
Позивач у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на ковальсько-заготівельний цех № 5 (що складає 39/1000 комплексу).
Крім того, як вбачається з позовної заяви, позов заявлено з підстав недотримання державним реєстратором процедури реєстрації речових прав на нерухоме майно (за відповідачем) під час звернення стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно-ковальсько-заготівельний цех № 5). Отже, майно, на яке просить накласти арешт позивач, не є спірним у даній справі.
Таким чином, враховуючи, що предметом спору у даній справі є немайнові вимоги - скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинених державним реєстратором записів, задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, дослідженню підлягає така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в межах одного судового провадження.
Судова колегія також зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків для відповідача.
Відтак, оскільки такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право відповідача користуватися та розпоряджатися таким майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено вимогу майнового характеру (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суд від 29.03.2021 у справі №910/16800/20).
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не обрано належного заходу забезпечення позову, а відтак не дотримано принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із позовними вимогами.
Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що обмеження можливості суб`єкта господарювання володіти та користуватися власним майном може призвести до незворотних правових наслідків, в т.ч. і майнового характеру. Накладення арешту на майно, яке зареєстроване за відповідачем та є власністю відповідача, є втручанням в господарську діяльність відповідача, що може призвести до негативних наслідків для останнього. 
За таких обставин справи суд дійшо в правомірного висновку про необґрунтованість тверджень позивача про наявність підстав для вжиття обраного заходу забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову;.
Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Ухвала суду першої інстанції про відмову у вжитті заходів забезпечення позову до зазначеного переліку не відноситься, отже дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,-
Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Коломия №2021/09-29 від 16.09.2021 (вх.№ЗАГС01-05/3206/21 від 20.09.2021) залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2021 у справі №909/715/21 залишити без змін.
3.Витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.
                    
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.11.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                             Галушко Н.А.

Суддя                                                                                Желік М.Б.

Суддя                                                                                Орищин Г.В.