ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8321/21 Справа № 205/170/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді - Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

       У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-58).
       В обґрунтування своїх позовних вимог Банк посилався на те, що відповідач звернувся до установи з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав заяву № б/н від 07 вересня 2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 50 000 грн (а.с 21). 
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
       Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, тоді як, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
       Відповідно до розрахунку банку, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 30 листопада 2020 року, становить 62 774,43 грн., з яких: 50 548,37 грн — заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12 226, 06 грн — заборгованість за простроченими відсотками, яку Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 разом із понесеними судовими витратами.
       Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року позов АТ КБ “ПриватБанк” задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 50 548, 37 грн, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 12 226, 06 грн. — відмовлено (а.с. 74-78).
       Стягуючи заборгованість за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з її доведеності та обґрунтованості. При цьому, відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд виходив з їх недоведеності.
       Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, АТ КБ “ПриватБанк” звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати у частині незадоволених вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку у цій частині (а.с.82-85).
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не дав оцінки довідкам Банку про видані карти та про зміну умов кредитування, яка містить відомості щодо тарифів за карткою, зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту тощо.
       Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині без змін, з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
       Судом встановлено, що 07 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 23).
       Долучені до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими передбачено, зокрема, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, - відповідачем не підписані.
       Заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано, яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
       Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 30 листопада 2020 року, становить: 62 774, 43 грн, з яких: 50 548,37 грн — заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12 226,06 грн. — заборгованість за простроченими відсотками (а.с 4-20).
       Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Між тим, як вбачається з матеріалів справи, Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на момент підписання та отримання кредитних коштів не містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розміру і порядку їх нарахування (а.с 23). 
Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, так як в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник був ознайомлений, підписуючи анкету від 07 вересня 2010 року. 
Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що сторони досягли письмової згоди щодо відповідальності у вигляді відсотків. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, рішення суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам закону, а висновки суду — обґрунтованими і підтвердженими у матеріалах справи письмовими доказами. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення — без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ “ПриватБанк” підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін. 
       Керуючись ст. ст. 259, 268,367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення. 
       Заочне рішення Ленінського районного суду від 22 червня 2021 року — без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: І.Ю. Ткаченко

                                                                               М.М. Пищида