ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року                             м. Дніпро                             Справа №  904/7626/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                        Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.          

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Дніпровської міської ради 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021р. 
(суддя Татарчук В.О., м. Дніпро) у справі 
за позовом Дніпровської міської ради (м. Дніпро) 
до приватного підприємства Виробнича фірма "Август" (смт. Обухівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область) 
третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро)
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення споруди та припинення права власності   
                                                  ВСТАНОВИВ:
1.           Короткий зміст вимог.
Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову шляхом:
- накладання арешту на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою:  м.  Дніпро, вул.  Січеславська Набережна,  буд.  35  Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124;
- заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ  часток та  інше)  по  відчуженню, реалізації, передачі  іншим  особам  та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 35 Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124;
- заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187,9кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 35 Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124.

2.         Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у   справі.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021р. у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовлено.

3.         Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Дніпровська міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що повний тест оскаржуваної ухвали було отримано позивачем 02.09.2021р. 

4.           Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скаржник вважає зазначену ухвалу незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, позовній заяві та матеріалах справи, а тому такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.
В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що що судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам, викладених Позивачем, а саме: цивільно-правові угоди щодо спірної земельної ділянки між міською радою та фізичними або юридичними особами не укладались, зазначена земельна ділянка під будівництво Приватному підприємству виробничій фірмі «Август» не надавалась, а тому використання земельної ділянки без належно оформлених документів свідчить про її самовільне зайняття.
Водночас, на думку Скаржника, відчуження Відповідачем вказаного самовільно збудованого нерухомого майна, в подальшому може покласти на Позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав.
Скаржник вважає що,  у випадку не застосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а  тому арешт вказаного майна забезпечить його збереження у Відповідача до набрання рішенням законної сили.

5.         Узагальнений виклад позиції інших учасників справи. 
Від приватного підприємства Виробнича фірма "Август" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, підприємство посилається на те, що Позивачем не доведено належними доказами неможливість або ускладнення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову. Позивач не навів належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтував доцільність вжиття таких заходів та адекватність обраного виду забезпечення позову вимогам його позовної заяви.
Третя  особа  не скористалася своїм правом згідно ч.1   ст. 263 ГПК України   та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3   ст. 263 ГПК   не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6.         Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -   Чус О.В., Орєшкіна Е.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2021   поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 21.10.2021р. на 17:30год. 
В судовому засіданні 21.10.2021р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду з позовом до приватного підприємства Виробничої фірми "Август", третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в якому просить:
- зобов`язати приватне підприємство виробнича фірма "Август" повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: вул. Січеславська Набережна, 35 Б, м. Дніпро, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованого  нерухомого  майна, а саме: Ж-1- будівля  кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, номер запису про право власності: 36027124;
- припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} -сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М -цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 35 Б, за приватним підприємством виробничою фірмою "Август", код ЄДРПОУ 13443213, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124 та реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 13833096 із закриттям розділу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано без відповідних правовстановлюючих документів, передбачених Законом України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом:
- накладання арешту на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою:  м.  Дніпро, вул.  Січеславська Набережна,  буд.  35  Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124;
- заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ  часток та  інше)  по  відчуженню, реалізації, передачі  іншим  особам  та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187, 9 кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7 кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 35 Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124;
- заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: Ж-1- будівля кафе-бару (загальна площа 1187,9кв.м.), ж-сходи, ж {1} - сходи, 3-1 - топочна (загальна площа 31,7кв.м.), Л-цегляна споруда з майданчиком, М - цегляна споруда з майданчиком, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 35 Б, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2058794912101, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36027124.
Вказана заява обґрунтована тим, що відчуження нерухомого майна може покласти в подальшому на позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021р. у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовлено.
В основу оскаржуваного судового рішення покладено висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову. Докази щодо  вжиття відповідачем заходів з відчуження та вчинення інших дій що можуть призвести до невиконання рішення суду відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення місцевого суду скасувати та прийняти  нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

8.     Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч.1 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до ч.2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України,   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як заборони вчиняти певні дії ( продавати або іншим чином відчужувати нерухоме майно ), суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору ( подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019р. у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 р. у справі № 911/527/19, від 21.08.2020 р. у справі №904/2357/20).
Таким чином, аналіз положень ст. 136, 137 ГПК України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів Відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог Позивача.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими Позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими Позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Як вбачається з матеріалів оскарження, предметом позову у цій справі є вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення споруди та припинення права власності.
Оскільки Позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе Позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду ( наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18 ).
        Доводи Позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі полягають у твердженні, що відчуження Відповідачем вказаного самовільно збудованого нерухомого майна, в подальшому може покласти на Позивача тягар повернення земельної та, відповідно, унеможливить виконання рішення суду у даній справі. 
Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, заява Позивача не містить обґрунтованих доводів щодо реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що лише посилання Скаржника ( Заявника ) на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача і охоронюваних законом інтересів, не є тими обставинами, які б свідчили про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення по цій справі.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у   доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами   відповідно до ст.74 ГПК України.   Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.
Заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав Позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного   заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного Позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у   даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до   суду.
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.
    З огляду на викладене, у даному конкретному випадку, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду попередньої інстанції, про відсутність підстав для задоволення заяви  Дніпровської міської ради про забезпечення позову.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 р. у справі № 904/7626/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права,   у   зв`язку з чим апеляційна скарга Скаржника задоволенню не підлягає.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 р. ). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У справі, що розглядається, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про забезпечення позову.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження. 
Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає  залишенню без змін.
10.  Судові витрати.
       У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Дніпровської міської ради залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду  Дніпропетровської області від 31.08.2021р. у справі № 908/7626/21 залишити без змін. 
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.  

          Повний текст постанови складено 25.10.2021 р.
Головуючий суддя                                                                      І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                            О.В. Чус
Суддя                                                                                        Е.В. Орєшкіна