22-ц/804/2780/21 
                                                                                265/2350/13-ц 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року                                                                                                 місто Маріуполь

   справа 265/2350/13-ц
   провадження № 22-ц/804/2780/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                             Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                               Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.,
                           секретар судового засідання                          Лазаренко Д.Т., 

сторони:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»,
заінтересовані особи – Лівобережний відділ Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Козлова Д.О. від 09 вересня 2021 року, повний текст ухвали складено 09 вересня 2021року, 
в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
В серпні 2021 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заява мотивована тим, що 27 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» (далі ПАТ «Український Бізнес Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» борг за кредитним договором № МР001/МО1 від 17 жовтня 2008 року в сумі 1 761 730,56 грн та 912 826,55 доларів США. 
На виконання рішення судом видані виконавчі листи. 
29 січня 2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 
11 травня 2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області постановлено видати дублікат виконавчого листа у справі № 265/3250/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/М01 в національній валюті в розмірі 1 761 730,56 грн та в іноземній валюті в розмірі 912 826,55 доларів США. 
Дублікати виконавчих листів пред`явлено заявником до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 
5 липня 2021 року та 23 липня 2021 року державною виконавчою службою відмовлено у відкриття виконавчого провадження у зв`язку з пропуском строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». 
Заявник просив суд на підставі ч. 1 ст. 433 ЦПК України визнати поважною причину пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа у справі № 265/2350/13-ц до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 265/2350/13-ц щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення першої інстанції
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено обґрунтованості та поважності причин пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання первісним стягувачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
29 вересня 2021 року заявник ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати поважною причину пропущення строку та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 265/3250/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/М01 в національній валюті в розмірі 1 761 730,56 грн та в іноземній валюті в розмірі 912 826,55 доларів США.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що дублікати виконавчих листів №265/2350/13-ц стягувачу видано судом лише 27 травня 2021 року, тобто після спливу строку їх пред`явлення до виконання.
Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений з незалежний від волевиявлення заявника причин.
За виконавчими листами №265/2350/13-ц сума боргу не стягнута, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» позбавлене можливості задовольнити свої вимоги та рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року залишається невиконаним, хоча виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2021 року справу передано на розгляд колегії у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2021 року справу передано на розгляд колегії у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), Биліна Т.І., Зайцева С.А.
Ухвалою апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2021 року справу передано на розгляд колегії у складі: Пономарьова О.М. (доповідач),  Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року, яке набуло чинності 7 листопада 2014 року, у справі № 265/2350/13-ц стягнуто на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 в національній валюті в розмірі 1 761 730 грн 56 коп. та в іноземній валюті в розмірі 912 826,55 доларів США, та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн.
Представникам стягувача ПАТ «Український Бізнес Банк» за рішенням суду від 27 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 08 грудня 2014 року видавались виконавчі листи 02 грудня 2014 року.
Доказів пред`явлення представниками ПАТ «Український Бізнес Банк» вказаних виконавчих документів до примусового виконання до виконавчої служби матеріали справи № 265/2350/13-ц не містять.
На підставі договору про відступлення прав вимоги від 19 червня 2019 року № UA-EA-2019-06-19-000095-b ухвалою від 29 січня 2020 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області замінено стягувача у справі № 265/2350/13-ц за рішенням суду від 27 жовтня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 шляхом заміни ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (ЄДРПОУ 38750239).
Ухвалою від 11 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя постановив видати дублікат виконавчого листа по справі № 265/2350/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1 боргу в національній валюті в розмірі 1 761 730,56 грн та в іноземній валюті в розмірі 912 826,55 доларів США.
На підставі ухвали суду від 11 травня 2021 року представники ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» отримали дублікати виконавчих листів, виданих 27 травня 2021 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення боргу на підставі рішення від 27 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року № МР001/МО1.
Відповідно до повідомлень державних виконавців Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05 липня 2021 року та від 23 липня 2021 року вказані дублікати виконавчих листів повернуті стягувану без прийняття їх до виконання через порушення строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Представник заявника ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та представник Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.
Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 причини своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягував звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зазначені питання треба вирішувати одночасно, так як від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи, що рішення суду від 27 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором набрало законної сили, виконавчі листи видані первісному стягувачу 02 грудня 2014 року, тож строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин складав три роки і закінчився ще в 2017 році.
Статтею12 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції (Закон №1404-УІІІ) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Вказані строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття.
Пунктом 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст.12 Закону №1404-УІІІ строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
За змістом ч.5 ст.12 Закону №1404-УІІІ у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання ТОВ «ФК «ДОВІРІ ТА ГАРАНТІЯ» міститься лише посилання заявника на той факт, що строк пропущений не з вини стягувача.
Проте, на час придбання кредитного портфелю у червні 2019 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» повинно було усвідомлювати наслідки пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Як зазначив Верховний Суд в постанові № 166/1472/18 від 23 жовтня 2019 року, поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача. Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин, як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питанні звернення судового рішення до виконання) інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», обгрунтовано виходив з того, що поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
У справі «Пономарьов проти України» (03 квітня 2008 року) Європейський суд з прав людини, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів суд дійшов обгрунтованого висновку, що стягувачем не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи апеляційної скарги, що виконавчі листи судом видані лише 27 травня 2021 року, тобто після спливу строку їх пред`явлення до виконання, апеляційний суд визнає необгрунтованими, оскільки встановлено, що виконавчі листи видавались своєчасно після ухвалення рішення про стягнення кредитної заборгованості, та не подавались до примусового виконання з ініціативи стягувача.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих та правильних висновків суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків суду апеляційної інстанції не надано.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» залишити без задоволення. 
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складно 26 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                      О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                         С.А. Зайцева

                                                                                                                   М.Ю. Лопатіна