У х в а л а  
 
08 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 308/3019/21
провадження № 61-17460ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,  
 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агросадівник» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агросадівник» про стягнення коштів за порушення умов договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, 
 
В с т а н о в и в:
 
У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до                                      товариства з обмеженою відповідальністю «Агросадівник» (далі -                     ТОВ «Агросадівник») про стягнення коштів за порушення умов договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомостівід 07 вересня                 2017року № 308/07092017.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                   від 21 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з                ТОВ «Агросадівник» на користь ОСОБА_1 кошти за порушення умов договору купівлі - продажу майнових прав на об`єкт нерухомості                        від 07 вересня 2017 року № 302/07092017 у розмірі 406 280,00 грн, в тому числі:
- 8 960,00 грн надлишково сплачених коштів за результатами обмірів фактичної площі;
- 15 000,00 грн штрафу за порушення строку будівництва та прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва;
- 382 320,00 грн відшкодування вартості придбання форвардного контракту, визначеного в договорі купівлі-продажу фінансового інструменту від 06.09.2017 №БВ/Ф17-09-06/4-1.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Агросадівник» залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                                    від 21 травня 2021 року - без змін.
22 жовтня 2021 року представник ТОВ «Агросадівник» - Мушак Є. С., надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду              від 16 вересня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                від 21 травня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду              від 16 вересня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Дослідивши касаційну скаргу ТОВ «Агросадівник», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;       в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня   2021 року становить 2 270,00 грн.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення коштів за порушення умов договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості у розмірі 406 280,00 грн.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в                  даній справі складає 406 280,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00*250=567 500,00 грн).
 
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Крім того, посилання заявника на неврахування судами висновків, викладених в постанові Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки ТОВ «Агросадівник» подало касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агросадівник» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                     від 21 травня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агросадівник» про стягнення коштів за порушення умов договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук