Постанова                                                  
Іменем України
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 130/1777/20
провадження № 61-6411св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,            Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Жмеринська міська об`єднана територіальна громада в особі Жмеринської міської ради, 
треті особи: Жмеринська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Жмеринської міської об`єднаної територіальної громади в особі Жмеринської міської ради, треті особи: Жмеринська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про поновлення порушеного права та визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року у складі судді Шепеля К. А. та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2021 року у складі колегії суддів: Сопруна В. В., Войтка Ю. Б., Матківської М. В.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду                       з позовом, у якому просили поновити строк на звернення до суду та визнати право на отримання в порядку спадкування земельної частки (паю) на території Жмеринської ОТГ (Жуковецький старостинський округ), за ОСОБА_1 після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за ОСОБА_2 після смерті його батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , площею по 3,08 га за кожним.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилалися на те, що їх спадкодавці - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - як працівники КСП «Хлібороб» за життя мали право на отримання земельної частки (паю), оскільки рішенням зборів пайовиків КСП «Хлібороб» від 21 березня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 включені до уточненого списку (пайовиків) членів підприємства, які мають право на майновий пай.
 
З метою оформлення своїх спадкових прав на земельні частки (паї) вони звернулись до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, однак          13 березня 2020 року отримали повідомлення, якими їм було відмовлено                       в оформленні та видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через відсутність документів, які підтвердили б належність земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП «Хлібороб» спадкодавцям. У зв`язку з цим просили позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та апеляційної скарги
 
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області рішенням від 05 січня                     2021 року в задоволенні позову відмовив.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що спадкодавці позивачів за життя не набули права на відповідні земельні частки (паї), а отже це, право не ввійшло до складу спадщини.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Вінницький апеляційний суд постановою від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року залишив без змін.
 
Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області               від 05 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилалися на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що право на колективну власність спадкодавців було відновлено в досудовому порядку передбаченому статутом КСП, а саме зборами пайовиків КСП «Хлібороб» села Жуківці від 21 березня 2003 року, що підтверджується протоколом № 1. Водночас суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки цим обставинам та не зробили висновків які мають важливе значення для прийняття законного рішення, а саме в частині набуття спадкодавцями права на майновий фонд КСП «Хлібороб». Після розпаювання колективного майна, у тому числі і земель,                             у позасудовому порядку спадкодавці як члени КСП «Хлібороб», згідно зі статутом КСП відновили своє право на колективну власність (пайовий фонд, до якого увійшло нерухоме, рухоме майно, а також землі товарного сільськогосподарського виробництва згідно зі статутом товариства).
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
06 липня 2021 року справа № 130/1777/20 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно зі свідоцтвом про смерть                       ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, спадкоємицею, яка прийняла спадщину є ОСОБА_1 .
 
Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, спадкоємцем, який прийняв спадщину є ОСОБА_2 
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті спадкодавців отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові паї члена КСП (майновий сертифікат).
 
КСП «Хлібороб» села Жуківці 20 травня 1996 року видано державний акт про право колективної власності на землю на території Жуковецької сільської ради в розмірі       1 055,6 га землі в межах згідно з планом.
 
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були включені до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права            в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Щодо вимог ОСОБА_1 .
 
Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України 1990 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (тут і далі - ЗК України), визначалось, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року                              № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
 
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.
 
Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
 
Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна ОСОБА_3 .
 
Згідно зі статтею 9 ЦК Української РСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.
 
Установивши, що на час передання земель у колективну власність КСП «Хлібороб» села Жуківціта одержання ним державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_3 вже не перебувала у членах підприємства, оскільки  ІНФОРМАЦІЯ_1  померла, суд першої інстанції, з висновком якого погодився                                                   і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог           ОСОБА_1 про визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки її мати ОСОБА_3 як спадкодавець такого права за життя не мала.
 
Щодо вимог ОСОБА_2 .
 
Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
 
Тобто за відсутності трьох умов одночасно, а саме: перебування особи в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акта, - особа не має права на земельну частку (пай).
 
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього як додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
 
У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві.
Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.
 
Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.
 
У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних прав, пов`язаних з членством у колективному підприємстві,                                   є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства, та його трудова участь у діяльності цієї організації.
 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 599/2259/19 (провадження № 61-12498св20), від 13 липня 2021 року         у справі № 274/3394/20 (провадження № 61-3806св21).
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що на момент видачі КСП «Хлібороб» в селі Жуківці державного акта на право колективної власності на землю (1996 рік) і до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спадкодавець ОСОБА_4 до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), включений не був, сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав, а доказів того, що у нього за життя виникло право на земельну частку (пай), позивач не надав.
 
За життя ОСОБА_4 не доводив наявності у нього як члена КСП права на земельну частку (пай).
 
З відповіді відділу у Жмеринському районі управління Держгеокадастру                     від 17 січня 2020 року № 0-2-0.22-10/106-20 та відповіді виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 15 січня 2020 року № 02-5/10-154 відомо, що                             у технічній документації щодо паювання земель колективної власності КСП «Хлібороб» та списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), прізвищ ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - немає.
 
Встановивши зазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог      ОСОБА_2 .
 
Посилання в касаційній скарзі на неврахуванням судами того, що право на колективну власність спадкодавців було відновлено в досудовому порядку, передбаченому статутом КСП, а саме зборами пайовиків КСП «Хлібороб» села Жуківці від 21 березня 2003 року, що підтверджується протоколом № 1, не заслуговують на увагу, оскільки зазначеними зборами вирішено, зокрема, питання про уточнення списків пайовиків майнового фонду КСП «Хлібороб» села Жуківці. Водночас ОСОБА_2 не надавдоказів того, що цим протоколом вирішувалося питання про уточнення списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) та, відповідно, внесення до цього списку його спадкодавця,       і суди попередніх інстанцій таких обставин не встановили.
 
Таким чином доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявниками норм матеріального та процесуального права і зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                                                 і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня          2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун   	
 	М. Ю. Тітов