ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 р.	Справа № 520/13981/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
представник відповідача Шалашова В.І. 
представник позивача Котляр А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання "Формула захисту" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.08.21 по справі № 520/13981/21
за позовом Адвокатського об`єднання "Формула захисту"      
до Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" Луньо Іллі Вікторовича                   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Адвокатського об`єднання "Формула захисту", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" Луньо Іллі Вікторовича, в якому просив суд:
-визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДІАМАНТБАНК" Луньо Іллі Вікторовича за не розгляд адвокатського запиту від 26.05.2021 року № 07 керуючого партнера адвокатського об`єднання "Формула Захисту" адвоката Котляра Андрія Олексійовича та ненадання запитуваної інформації.
-зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДІАМАНТБАНК" Луньо Іллю Вікторовича надати запитувану інформацію стосовно діяльності ПАТ "ДІАМАНТБАНК", що сформульована в адвокатському запиті від 26.05.2021 року № 07 керуючого партнера адвокатського об`єднання "Формула Захисту" адвоката Котляра Андрія Олексійовича.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 року клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" про закриття провадження у справі - задоволено.
Закрито провадження у адміністративній справі за позовом Адвокатського об`єднання "Формула Захисту" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" Луньо Іллі Вікторовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що у даній справі № 520/13981/21 позивач (Адвокатське об`єднання «Формула Захисту») звернулоя до суду з позовом у зв`язку з ненаданням відповідачем, як уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» відповіді на адвокатський запит керуючого партнера адвокатського об`єднання «Формула Захисту» адвоката Котляра А.О., який був складений на виконання договору № АО 19-03/21 про надання правової допомоги, укладеного 19 березня 2021 року між адвокатським об`єднанням "Формула Захисту" та його клієнтом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Машгідропривод".
Позивач зазначає, що адвокат у межах виконання свого завдання із захисту інтересів клієнта має право отримати від суб`єктів владних повноважень будь-яку інформацію, яка стосується захисту клієнта, зокрема й конфіденційну. Натомість обсяг персональних даних, які надаються у відповідь на запит, поданий відповідно до порядку, визначеного Законом України "Про доступ до публічної інформації", залежить від того, чи становить ця інформація суспільний інтерес. Навіть перелік розпорядників у випадку подачі зайоатів на інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" відрізняється від переліку розпорядників у випадку подання адвокатських запитів, поданих в порядку Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
При цьому, розпорядник інформації не повинен самостійно змінювати правовий статус особи, яка звернулася по інформацію, адже це впливає на обсяг права на отримання інформації, оскільки у статусі адвоката можна дізнатися більше інформації конфіденційного характеру, оскільки адвокат має право дізнатися більше для якісного захисту свого клієнта.
Позивач вважає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено, що адвокатський запит № 07 від 26.05.2021 року, який був направлений на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного, акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" Луньо І.В. в порядку статей 20, 23, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", окрім вимог про надання інформації за кредитними правовідносинами клієнта банку - ТОВ "Машгідропривод" та його поручителів, містив вимоги про надання інформації, що становить суспільний інтерес, такої як: інформації про участь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у проведенні інспекційних перевірок ПАТ "Діамантбанк" до моменту запровадження в ньому тимчасової адміністрації за останні три роки його банківської діяльності; інформації про застосування/незастосування фінансових санкцій та/або штрафів до ПАТ "ДІАМАНТБАНК" або його керівників; інформації про віднесення ПАТ «Діамантбанк» до категорії проблемних банків; інформації про надання ПАТ "ДІАМАНТБАНК" фінансової підтримки з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для недопущення ліквідації ПАТ "ДІАМАНТБАНК".
Позивач зазначає, що обсяг запитуваної адвокатом інформації, був ширше за інформацію, що стосується приватно-правових відносин між ПАТ "ДІАМАНТБАНК" з його позичальником (клієнтом адвокатського об`єднання) ТОВ "Машгідропривод" і майновими поручителмя останнього (фізичними особами), які є вкладниками цього банку.
На думку позивача, характер правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем у цій справі вказує на публічно-правовий, а не приватно-правовий, спір, який виник між розпорядником публічної інформації, яким є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДІАМАНТБАНК" Луньо І.В. та адвокатом, який діє у складі адвокатського об`єднання, як запитувачем публічної та конфіденційної інформації.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому серед іншого зазначив, що правовідносини щодо яких виник спір, стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо ненадання запитуваної в адвокатському запиті інформації, а саме інформації про банківські вклади ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також інформації стосовно кредитних договорів та стану заборгованості ТОВ «Машгідропривод», які є банківською таємницею.
Відповідно до положень ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п.2 ч. 1 ст.4).
Відповідач зазначає, що як видно з поданої позовної заяви, предметом судового розгляду є відмова відповідача у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Котляр А.О. стосовно банківських вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суми відшкодування, а також інформація стосовно кредитних договорів та стану заборгованості ТОВ «Машгідропривод», які є банківською таємницею.
Отже, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені господарськими правовідносинами між ПАТ «ДІАМАНТБАНК», його вкладниками (фізичними особами) та позичальниками.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що судовий спір у справі № 520/13981/21 відносяться до юрисдикції господарських судів, а отже провадження у справі № 520/13981/21 в силу приписів ч. 1 ст. 238 КАС України підлягає закриттю.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонд} та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За змістом ст. З Закону України Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно із ч. 1 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 вказаного Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа є працівником Фонду та виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Як вбачається  з позовної заяви, правовідносини щодо яких виник спір, стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо ненадання запитуваної в адвокатському запиті інформації.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п.2 ч.1 ст.4).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що предметом судового розгляду є відмова відповідача у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Котляр А.О. стосовно банківських вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суми відшкодування, а також інформація стосовно кредитних договорів та стану заборгованості ТОВ «Машгідропривод», які є банківською таємницею.
Таким чином, колегія суддів вважає, що правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені господарськими правовідносинами між ПАТ «ДІАМАНТБАНК», його вкладниками (фізичними особами) та позичальниками.
Дійсно, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичних осіб до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних у наслідок ліквідації та продажу майна банку.
Відповідно до постанови від 18.04.2018 року, Велика Палата Верховного Суду за результатом перегляду справи № 910/8132/17 прийшла до висновку, що «За змістом статей 1,2 ГПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», справи у спорах між суб`єктами господарювання, де однією зі сторін є банк, повноваження органів управління та контролю якого здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб під час процедури виведення такого банку з ринку або його ліквідації, у тому числі в особі уповноваженої особи (осіб) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відносяться до юрисдикції господарських судів.»
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судовий спір у справі № 520/13981/21 відносяться до юрисдикції господарських судів, а отже провадження у справі № 520/13981/21 в силу приписів ч. 1 ст. 238 КАС України підлягає закриттю.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано закрив провадження у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 року по справі № 520/13981/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Формула захисту" залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 по справі № 520/13981/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  15.11.2021 року