ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 жовтня 2021 року                                                        м.Суми
Справа №591/1134/21 
Номер провадження 22-ц/816/1483/21
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Якименко Ольги Ігорівни 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2021 року, у складі судді Северинової А.С., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 21 липня 2021 року 

                                                    в с т а н о в и в :

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги. Свої вимоги мотивувала тим, що йому 70 років, має проблеми зі здоров`ям, отримує пенсію у розмірі 2039 грн 95 грн, якої не вистачає на оплату комунальних послуг та придбання ліків, перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги, яку зобов`язаний і має можливість надавати його син, ОСОБА_2 , який працює в ГУНП в Сумській області на посаді дільничного офіцера поліції, тому має можливість надавати йому матеріальну допомогу.
Просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання, як непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22 лютого 2021 року і довічно.  
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22 лютого 2021 року і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави  544 грн 80 коп судового збору.
В апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Якименко О.І., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Вважає, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатного батька порушує права та інтереси їх з відповідачем спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доводить, що цей позов подано виключно з метою ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів на неповнолітнього сина, шляхом зменшення їх розміру за рахунок стягнення аліментів на непрацездатного батька, про що свідчить визнання відповідачем позову.  
Вказує, що позивачем приховано факт отримання матеріальної допомоги від дочки (сестри відповідача), яка проживає за кордоном, та факт спільного проживання із дружиною, яка має дохід та допомагає йому матеріально. Зазначає, що розмір пенсії відповідача відповідає законодавчо встановленому розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надавати йому утримання та не свідчить про наявність у нього потреби в отриманні матеріальної допомоги.     
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 від 12 квітня 2017 року (а.с. 3, 7).
ОСОБА_1 отримує щомісячну пенсію у розмірі 2039 грн 95 коп (а.с. 5, 6).
За даними свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом РАГС Кролевецького району 21 лютого 1996, ОСОБА_1 є батьком відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 вересня 2004 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 28-30).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 22 квітня 2019 року (а.с. 31-33).
Крім того, в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 591/1961/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів (а.с. 79).
Згідно з довідкою про доходи від 05 липня 2021 року за № 29/969, відповідач ОСОБА_2 працює у Головному управлінні Національної поліції в Сумській області на посаді слідчого. Загальна сума доходу за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року, за винятком аліментів, складає 66126 грн 08 коп (а.с. 105).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 у віці 70 років є непрацездатною особою, отримує  пенсію у розмірі 2039 грн 95 коп, потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку повнолітнього сина ОСОБА_2 , який в силу ст. 202 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, може утримувати непрацездатного батька шляхом щомісячної сплати аліментів. Врахувавши такі істотні обставини, як перебування на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей, розмір його середньомісячного доходу та положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення обмежень на відрахування із заробітної плати, визначив до стягнення аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/10 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та довічно.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст. 7 СК України).
Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.
Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.
Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст. 204 СК України.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет нa 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня  2021 року - 1769 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відповідача, який потребує матеріальної допомоги та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення, присудивши аліменти у частці від доходу сина.
При цьому при визначенні розміру аліментів - 1/10 частина доходу, а не 1/6 частина доходу, як просив позивач та визнавав відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 24), суд першої інстанції врахував розмір середньомісячної заробітної плати відповідача, наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів на двох неповнолітніх дітей та положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення обмежень на відрахування із заробітної плати.  
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України суду не надано доказів отримання позивачем матеріального утримання від дочки та дружини.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Якименко Ольги Ігорівни залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                        О.І. Собина

                                                                                                                    С.С. Ткачук