Справа № 450/887/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/2440/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Савчук Г.В.,
з участю представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив суд, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заяву обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 . 
Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну ділянку, загальною площею 2,7704 га на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надану на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 18 липня 2005 року № 460, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 березня 2006 року, серія ЯБ № 563306. 
На випадок своєї смерті батько заявника не розпорядився своїм майном, спадкова справа після його смерті не заводилася, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом в порядку черговості. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 . 
Дружина спадкодавця ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 березня 2011 року, серія НОМЕР_1 . 
Відповідно до довідки Соколівського старостинського округу Пустомитівського району Львівської області N9 47 від 11 березня 2021 року ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті проживав без реєстрації із своїм сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Факт спільного проживання підтверджується також актом про спільне проживання від 11 березня 2021 року. 
Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті батька заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки він не звертався до нотаріуса у встановлений законодавством 6-місячний строк для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини, не був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже не зміг належним чином підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Через розбіжність у написанні прізвища батька у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 та у свідоцтві про народження серія НОМЕР_3 - ОСОБА_6 неможливо підтвердити факт родинних відносин між ним та батьком, а тому він змушений звертатися до суду для встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та факту родинних відносин.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 – задоволено частково.
Встановлено факт родинних відносин про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні решти вимог – відмовлено. 
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Не погоджується з критичною оцінкою суду наданого ним акту обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 року, який підтверджує проживання спадкоємця разом із спадкодавцем до дня його смерті та ведення спільного господарства.
Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що цей акт складений сусідами, оскільки їх будинковолодіння знаходяться поруч.
Стверджує, що суд також не звернув увагу на те, що заінтересована особа ОСОБА_3 у своїй заяві про розгляд справи у її відсутності фактично визнала заявлені вимоги.
Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні заявлених вимог та ухвалити цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив з того доказів на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявником суду не представлено, а наданий заявником акт обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 року не підтверджує цих обставин.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В даному випадку від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав.
Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.
Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно довідки, виданої Соколівським старостинським округом Пустомитівського району Львівської області № 47 від 11 березня 2021 року про те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживав без реєстрації із своїм сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 12) 
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 ОСОБА_1 дійсно проживав із своїм батьком ОСОБА_4 до дня його смерті та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр. 13).
Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що заявником не представлено доказів на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Також колегією суддів враховується позиція іншого спадкоємця ОСОБА_3 , яка підтверджує факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на час смерті останнього. 
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року в частині відмови у встановленні факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року в частині відмови у встановленні факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . 
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.