УХВАЛА

24 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 300/2527/21
адміністративне провадження № К/9901/42358/21  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 300/2527/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу в місцевості прирівняного до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до трудової книжки;
- зобов`язати відповідача призначити з 27.02.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нарахувати і виплатити недоотримані позивачем суми пенсії.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021  року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2021 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду, а саме із зарахуванням до стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та зарахуванням до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2021  року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19  липня 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково:
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2021 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду, а саме із зарахуванням до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та, вважаючи їх такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13  КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
З касаційної скарги вбачається, що предметом оскарження в цій справі є дії органу Пенсійного фонду України щодо неврахування періоду страхового стажу для призначення пенсії.
Справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності та розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Так, у своїй касаційній скарзі заявник зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, однак належного обґрунтування наявності вказаних обставин не наводить.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави непогодження з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 300/2527/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Л.В. Тацій
Суддя                                                                                          С.Г. Стеценко
Суддя                                                                                          Т.Г. Стрелець