УХВАЛА
 
29 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 290/628/20
провадження № 61-7269св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - Селянське фермерське господарства «Шанс», 
відповідач - ОСОБА_1 , 
третя особа - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Селянського фермерського господарства «Шанс» на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року у складі судді Ковальчука М. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2020 року Селянське фермерське господарство «Шанс» (далі - 
СФГ «Шанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. 

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 , яка є співвласником земельних ділянок, за життя уповноважила ОСОБА_2 на укладення 
з СФГ «Шанс» договору оренди строком на 10 років. Строк дії договору оренди земельних ділянок закінчився 29 січня 2017 року. 
 
У квітні 2019 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 (дочка) набула право власності на 1/12 ідеальну частину вказаних земельних ділянок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 (матері), але ухиляється від продовження договірних відносин з позивачем. 
 
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2020 року, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишено без змін, відмовлено СФГ «Шанс» у задоволенні позову про поновлення строку дії договору оренди землі та визнання додаткової угоди укладеною з тих підстав, що право СФГ «Шанс» на користування земельною ділянкою ОСОБА_1 припинилося у зв`язку зі спливом строку дії договору 
та у зв`язку з відсутністю домовленості про його продовження на змінених умовах (частина перша статті 31 Закону України «Про оренду землі»). 
 
Разом із тим закон не забороняє СФГ «Шанс» звернутися із новим позовом про поновлення договору оренди в порядку частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», з інших підстав, тобто на підставі додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах. 
 
01 червня 2020 року відповідачу повторно надіслано лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі. ОСОБА_1 протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності, що відбулася 16 квітня 2019 року, 
не повідомила орендаря - СФГ «Шанс» про те, що вона набула право власності на 1/12 ідеальну частину земельних ділянок, які перебувають в оренді. 
 
Також протягом одного місяця після закінчення договору оренди (після 16 квітня 2019 року) не було письмового повідомлення спадкоємця орендодавця про відмову в поновленні договору оренди землі, що можна кваліфікувати 
як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору оренди. 
СФГ «Шанс» продовжує користуватися земельними ділянками ОСОБА_1 . Ідеальні земельні частки відповідача не виділені у натурі (на місцевості) 
та знаходяться у спільних земельних ділянках, які орендує СФГ «Шанс». Голова СФГ «Шанс» переказало ОСОБА_1 поштою орендну плату.
 
Позивач просив визнати укладеними додаткові угоди про поновлення договору оренди землі від 29 січня 2007 року із СФГ «Шанс» (державна реєстрація 
за № 040720700001 від 29 січня 2007 року) на 1/12 ідеальну частину земельних ділянок (кадастрові номери 1821481000:13:000:0002, 1821481000:15:000:0125) ОСОБА_1 , що знаходяться на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області, на той самий строк 
і на тих самих умовах.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що на час звернення СФГ «Шанс» до ОСОБА_1 із листом-повідомленням від 02 червня 2020 року про поновлення договору оренди землі від 29 січня 2007 року (додаткова угода) переважне право СФГ «Шанс» 
на укладення договору оренди землі із відповідачем на новий строк припинилося, оскільки було реалізоване при зверненні СФГ «Шанс» із листом-повідомленням від 14 вересня 2019 року, як це унормовано частиною четвертою статті 33 Закону України «Про оренду землі». Зі спливом строку дії договору припинилися і правовідносини сторін, обумовлені цим договором.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У квітні 2021 року СФГ «Шанс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду та задовольнити вимоги апеляційної скарги або направити справу на новий апеляційний розгляд. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не застосували норми ЦК України та статтю 33 Закон України «Про оренду землі». Суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03 липня 
2019 року у справі № 394/124/18-ц.
 
Доводи інших учасників справи
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому підтримав вимоги касаційної скарги.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 290/628/20, витребувано її з Романівського районного суду Житомирської області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
29 січня 2007 року між уповноваженою особою ОСОБА_2 (орендодавець) та СФГ «Шанс» (орендарем) укладено договір оренди про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 січня 2007 року № 040720700001.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеного договору оренди землі орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 66,7269 га для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в с. Вільха Романівського району.
 
У пункті 8 договору оренди землі указано, що цей договір укладено на десять років. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право 
на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
 
Відповідно до пункту 37 договору оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
 
Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 844350 виданий 28 листопада 2006 року на підставі рішення Романівської райдержадміністрації від 13 червня 2006 року № 229. У державному акті зазначено 20 співвласників земельної ділянки площею 66,7269 га, яка розташована в с. Вільха Романівського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серед яких і прізвище ОСОБА_3 , якій належить дві частки у спільній власності, кожна із яких становить 1/24 частки у спільній власності (а. с. 12).
 
Водночас із плану меж земельної ділянки відомо, що земельна ділянка загальною площею 66,7269 га налічує два поля за номерами 67 та 22  (кадастрові номери земельних ділянок 1821481000:13:000:0002 
та 1821481000:15:000:0125): одне поле площею 50,4218 га, яке розбите 
на 19 часток, інше поле площею 16,3051 га, яке розбите на 5 часток.
 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до спливу строку дії договору оренди землі від 29 січня 2007 року. 
 
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/24 (або 1/12) ідеальні частини цих земельних ділянок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 . Рішення набрало чинності 01 листопада 2018 року. 
 
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 24 березня 2020 року у справі № 290/6/20, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишено без змін, СФГ «Шанс» відмовлено 
у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання поновленим строком 
на 10 років договору оренди 1/12 частини земельної ділянки, успадкованої відповідачем від ОСОБА_3 , що був укладений 29 січня 2007 року між ОСОБА_2 і СФГ «Шанс», та визнання додаткової угоди укладеною. 
За обставинами справи № 290/6/20 голова СФГ «Шанс» 14 вересня 2019 року направляв ОСОБА_1 повідомлення про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши при цьому відповідний проєкт додаткової угоди. У справі № 290/6/20 суд дійшов висновку, що права СФГ «Шанс» як орендаря на користування земельною ділянкою припинилися у зв`язку із закінченням строку договору, на який його було укладено, за відсутності домовленості про його продовження на змінених умовах (частина перша статті 31, частина четверта статті 33 Закону України «Про оренду землі») та відсутності всіх необхідних юридичних фактів, необхідних для реалізації переважного права на поновлення договору оренди.
 
Голова СФГ «Шанс» направив ОСОБА_1 новий лист-повідомлення 
від 02 червня 2020 року про поновлення договору оренди землі, у якому міститься пропозиція поновити договір на той самий строк і на тих самих умовах (а. с. 9 та зворот) та додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 29 січня 2007 року. У додатковій угоді на цей раз йдеться про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки, укладеного строком на 10 років, на 1/12 частину спільних земельних ділянок, кадастрові номери: 1821481000:13:000:0002 та 1821481000:15:000:0125.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню 
з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Положеннями статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
 
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
 
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
 
Тобто необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
 
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17.
 
Із матеріалів справи відомо, що у провадженні Романівського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 290/6/20 за позовом 
СФГ «Шанс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, позов у якій пред`явлений 27 грудня 2019 року (одержано судом 08 січня 2020 року).
 
Предметом спору у справі № 290/6/20 є вимога про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 29 січня 2007 року. 
 
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області 
від 24 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень на розгляді 
у Верховному Суді знаходиться касаційна скарга СФГ «Шанс» на постанову Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом СФГ «Шанс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Отже, вимоги СФГ «Шанс» у справі № 290/6/20 та у поданій нею позовній заяві 
у справі, що переглядається № 290/628/20, є тотожними, спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу по суті спору.
 
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 
2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено: «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені 
з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження 
у справі».
 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що судові рішення слід скасувати та закрити провадження у справі.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 
 
За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій 
не відповідають нормам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 255 ЦПК України є підстави для їх скасування із закриттям провадження у справі.
 
Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Селянського фермерського господарства «Шанс» задовольнити частково.
 
Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 
2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 
2021 року скасувати.
 
Провадження у справі № 290/628/20 за позовом Селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі закрити.
 
Головуючий    Судді:	М. Є. Червинська   С. Ю. Бурлаков   А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко  	
 	В. М. Коротун