ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12423/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянувши в порядку письмового
провадження    апеляційну    скаргу               ОСОБА_1  
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 
від 28.07.2021 року у справі №160/12423/21 
за позовом                                                       ОСОБА_1  
до                                                                      Військової частини НОМЕР_1 
про                                                                   визнання дій протиправними та зобов`язання 
                                                                         вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:
          
23.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства за правилами встановленими КАС України з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 1-3/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020р. у справі  №160/4809/20 задоволено вимоги ОСОБА_1 щодо виплати індексації і це рішення набрало законної сили та наразі вже виконано у добровільному порядку відповідачем – Військовою частиною НОМЕР_1 , якою здійснено розрахунок суми індексації та виплачено позивачу 25.11.2020р. індексацію у розмірі 3951,93 грн. на банківський рахунок , позивач вважає що ця сума визначена відповідачем з порушенням чинного законодавства бо ним застосовано у якості базового місяця для розрахунку січень 2016р, тоді як повинен застосовуватись показник січня 2008р., тому він у грудні 2020р.  звернувся до відповідача із проханням надати довідку про калькуляцію, але не отримав відповідь і повторно з аналогічного питання звернувся у квітні 2021р., але відповідь не була отримана. Тому вважаючи дії відповідача щодо визнання розміру суми індексації в частині застосування у розрахунку базовим місяцем січень 2016р. протиправними він звернувся до суду і просив суд : - визнати протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження військової служби з січня 2017 р. по березень 2018 р. - базового місяця січень 2016 р. під час виплати індексації за рішенням суду; - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2017 р. по березень 2018 р., згідно пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003р., з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця січень 2008 р. (з урахуванням вже виплачених грошових коштів за індексацію за попереднім рішенням суду).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021р. у справі №160/12423/21 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №160/12423/21  за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 16-17/.
Позивач – ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 28.07.2021р.,  за допомогою засобів поштового зв`язку  02.08.2021р.  подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, яка, разом із матеріалами справи №160/12423/21, надійшли до суду апеляційної інстанції 16.08.2021р. / а.с. 19-23/.
          Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021р.  у справі №160/12423/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021р. у справі №160/12423/21 / а.с. 25/ та апеляційний розгляд справи призначено в письмовому провадженні на 26.10.2021р. / а.с. 26/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у строк та порядок, який встановлено положеннями чинного процесуального  законодавства / а.с. 27-30/. 
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 20-22/ на те, судом першої інстанції ухвалу від 28.07.2021р. прийнято з порушенням норм процесуального законодавства, зроблені судом висновки суперечать фактичним обставинам, які не були у повному обсязі з`ясовані судом, таке рішення суду першої інстанції позбавляє його права на судовий захист від свавілля відповідача, який ухиляється від належного виконання судового рішення, чим порушує права позивача, тому просив суд скасувати ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021р. у справі №160/12423/21, та прийняти рішення про розгляд позову у порядку позовного провадження. 
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 , у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 32-34/ заперечував проти доводів апеляційної скарги та зазначив, що звернення ОСОБА_1 з цим адміністративним позовом фактично є зловживанням ним своїми правами, що суперечить положенням ст. 45 КАС України, яка зобов`язує учасників судового процесу добросовісно користуватись наданими ним процесуальними, тому просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 28.07.2021р. у цій справі залишити без змін. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи встановлено, що 23.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства за правилами встановленими КАС України з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 1-3/, при цьому з адміністративного позову вбачається, що позивач вважає, що здійснений відповідачем на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020р. у справі  № 160/4809/20 розрахунок та виплата  індексації суперечить чинному законодавству оскільки безпідставно застосовано для розрахунку суми індексації базовий місяць – січень  2016р., тоді як повинен бути застосований у якості базового місяця-січень 2008р., і оскільки це рішення суду виконано відповідачем добровільно, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою судового захисту у формі нового адміністративного позову. 
З наданої суду копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020р. у справі № 160/4809/20 / а.с. 8-10,13-15/ вбачається, що  адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено: -      визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21.07.2016р. по 01.03.2018р.;  -    зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2016р. по 01.03.2018р., і це рішення суду, після набрання ним законної сили, виконано відповідачем у добровільному порядку.
Аналіз заявлених позивачем у справі позовних вимог та наведених ним у адміністративному позові обґрунтувань дає можливість зробити висновок про те, що у вищезазначеному позові / а.с. 1-3/ позивачем фактично оскаржується виконання відповідачем у справі рішення суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020р.  у справі №160/4809/20, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, в частині що стосується застосування відповідачем для визначення розміру індексації у якості базового показника – січень 2016р.
Але порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано статтею 383 КАС України, при цьому ч. 1 цієї статті передбачено, що  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином нормами чинного процесуального законодавства -  КАС України, встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду, але при цьому необхідно зазначити, що норми чинного процесуального законодавства не передбачають можливість звернення позивача в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з окремим позовом, як в порядку адміністративного, так і іншого виду судочинства.
Отже враховуючи зміст рішення суду у справі №160/4809/20, зміст та обсяг заявлених позивачем вимог у цьому позові / а.с. 1-3/ та враховуючи чинні норми процесуального законодавства які регулюють порядок здійснення судового контролю за виконання судових рішень у адміністративних справах колегія суддів вважає, що у разі якщо позивач вважає протиправними дії відповідача, вчинені на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020р. у справі   № 160/4809/20 його порушене право у даному випадку підлягає судовому захисту і такий захист здійснюється шляхом звернення позивача суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не шляхом пред`явлення нового позову в порядку адміністративного судочинства, оскільки ці правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які пов`язані з невиконанням судового рішення в справі і наявність цих спеціальних правових норм виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
При цьому необхідно зазначити, що такий висновок узгоджується із висновком який зроблено Великої Палатою Верховного Суду та висловлено у постанові від 20.11.2019р. у справі № 629/2745/18.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за поданим ОСОБА_1 адміністративним позовом оскільки цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства шляхом подачі заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача в порядку статті 383 КАС України, та з урахуванням положень ст. ст. 171, 383 КАС України суд першої інстанції постановив обґрунтовану ухвалу про відмову у відкриття провадження у адміністративній справі за таким позовом. 
За таких обставин колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції від 28.07.2021р. залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача  залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи та зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм чинного процесуального законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 312, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 28.07.2021 р. у справі №160/12423/21  –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано  – 26.10.2021р.    
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко