Ухвала
 
02 грудня 2021 року
місто Київ
 
справа № 761/18088/18
провадження № 61-7289св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») у травні 2018 рокузвернулося до суду із позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 19 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також ПАТ «Укрсоцбанк» у травні 2018 року звернулося до суду із позовом, у якому просило в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 549 733, 31 швейцарських франків, що еквівалентно 14 650 705, 51 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року та від 09 липня 2018 року відкрито провадження у справах, ухвалою цього ж суду від 19 червня 2019 року зазначені позови об`єднано в одне судове провадження.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року позови задоволено.
Визнано недійсним договір іпотеки квартири від 19 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 27 липня 2007 року № 08-038/371, яка складає 549 733, 31 швейцарських франків, що на 19 вересня 2019 року в гривневому еквіваленті складає 13 628 422, 54 грн, та за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року 
№ 08-038/484, яка складає 207 023, 77 швейцарських франків, що на 19 вересня 2019 року в гривневому еквіваленті складає 5 132 320, 28 грн, - звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у виконавчому провадженні, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайній ціні на цей вид майна.
Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року залишено без змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року залишено без змін.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 30 квітня 2021 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовів Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
ОСОБА_1 у жовтні 2021 року засобами поштового та електронного зв`язку звернулася до суду із заявою про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року з метою недопущення дій виконавців та колекторів щодо примусового входження до квартири - предмета іпотеки.
Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі існування ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого перегляду судового рішення, з метою забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені певними доказами.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Зазначене також визначено положенням статті 129-1 Конституції України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.
Втім заявник не навела обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції вправі зупинити виконання рішення суду першої інстанції, не наведено ризики примусового виконання оскаржуваного рішення для заявника, зміст клопотання містить лише процесуальну вимогу про його задоволення без наведення відповідних доводів.
За наведених обставини клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись статтями 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                                        І. Ю. Гулейков

                                                                                                                        Г. І. Усик