ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України

04 листопада 2021 року 
Київ
справа №360/1239/19
адміністративне провадження №К/9901/22831/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Бевзенка В.М., Єзерова А.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення у справі №360/1239/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 або позивачка) звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - Управління або відповідач), в якому просила:
визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті одноразової допомоги позивачу в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , як члену сім`ї ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 );
зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразову допомогу на сім`ю, як члену сім`ї померлого батька ОСОБА_3 в сум 184 100 грн, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.05.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 22.04.2021 скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 і ухвалено нову постанову про часткове задоволення позову:
визнано протиправною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області у виплаті одноразової допомоги;
зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області повторно розглянути питання щодо призначення та виплати на користь ОСОБА_2 грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 42 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з прийняттям за наслідками такого розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
06.09.2021 на адресу Верховного Суду від позивачки надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі, у якій остання просила вирішити питання розподілу судових витрат.
У зв`язку із надходженням цієї заяви судом касаційної інстанції на адресу суду першої інстанції було скеровано запит на витребовування справи задля вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення у порядку, встановленому статтею 252 КАС України.
На зазначений судовий запит адміністративна справа №360/1239/19 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2021 розгляд заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення у справі призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Верховний Суд розглянув зазначену заяву та дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення у справі, з огляду на таке. 
Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
За змістом частини шостої статті 139 КАС України якщо суд касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як свідчать обставини справи заявницею за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, за подачу апеляційної скарги у розмірі 1    152,60 грн та за подачу касаційної скарги до суду касаційної інстанції у розмірі 1    536,80 грн. Всього сплачений судовий збір за розгляд справи становить 3    457,80 грн (768,40 грн + 1    152,60 грн + 1    536,80 грн).
Верховний Суд у цій справі, скасувавши рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог не вирішив питання про розподіл судових витрат, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що є підстави для ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат. 
Враховуючи вищезазначене, судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору, з урахуванням вимог частини третьої статті 139 КАС України, мають бути присуджені на її користь в частині (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог), а саме: у розмірі 1    728,90 грн.
Керуючись статтями 139, 252, 345, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення у справі №360/1239/19 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову у справі №360/1239/19.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (адреса: 93411, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, 30; код ЄДРПОУ: 41313100) у розмірі 1    728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) гривень 90 копійок.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                         С. М. Чиркін
                                                                                                  В. М. Бевзенко                                                                     
                                                                                                  А. А. Єзеров