ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4083/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року в адміністративній справі №160/4083/21 (суддя у 1 інстанції Віхрова В.С.) за позовом   ОСОБА_1  до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008р. “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015р. “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за специфічні умови проходження служби для проведення з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В подальшому позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/4083/21, в якій просив:
- встановити відповідачу з дня отримання ухвали десятиденний термін для подання звіту про виконання судового рішення та зобов`язати його направити на адресу заявника копію довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії;
- у разі не подання такого звіту у визначений термін, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідком розгляду звіту або в разі неподання такого звіту.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідачем рішення суду у справі №160/4083/21 виконано частково. Також загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату, оскільки Відділом примусового виконання рішення винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі листа МВС України від 14.07.2021 року №12/6-4388, в якому МВС України повідомило про повне та фактичне виконання рішення суду, що не відповідає дійсності. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/4083/21 задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням Міністерством внутрішніх справ України рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21. Зобов`язано суб`єкта владних повноважень, Міністерство внутрішніх справ України, подати у десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали звіт про виконання судового рішення від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року та відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №160/4083/21. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі № 160/4083/21 МВС листом від 08.07.2021 року № 30961/22-2021 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області довідку №22/6-3239 від 07.07.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 . Таким чином, МВС України вжито всіх можливих заходів для повного та всебічного виконання рішення. 
Виходячи з приписів ч.1  ст.311 КАС України та   ст.383 КАС України, зазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 2   ст. 14   Кодексу адміністративного судочинства України   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 382 КАС України передбачено підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 382 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу. Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
Враховуючи позицію суддів, викладену в постанові Великої Палати Верховного Cуду у справі № 800/592/17, Кодекс адміністративного судочинства України, в редакції, що застосовується з 15 грудня 2017 року, не пов`язує встановлення судового контролю за виконанням рішення суду із встановленням у резолютивній частині рішення суду відповідачу - суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання судового рішення. Таким чином, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може як під час прийняття рішення у справі, так і після ухвалення рішення у справі (з урахуванням положень ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі “Скордіно проти Італії” (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі “Сіка проти Словаччини” (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення “Ліпісвіцька проти України” №11944/05 від 12.05.2011).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах “Бурдов проти Росії” від 07.05.2002, “Ромашов проти України” від 27.07.2004, “Шаренок проти України” від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі “Сокур проти України” (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі “Крищук проти України” (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
При цьому, відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
Так, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 набрало законної сили 24.05.2021 року.
31.05.2021 року складено виконавчий лист з визначенням боржником Міністерство внутрішніх справ України, та видано позивачу.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України складено довідку від 07.07.2021 року №22/6-3239 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 про те, що згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 розмір грошового забезпечення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” за прирівняною посадою: старший уповноважений (управління, відділи (відділення) поліції) становив:
-          посадовий оклад – 2500 грн.;
-          оклад за спеціальним званням майор поліції – 2000 грн.;
-          надбавка за стаж служби в поліції (30% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням) – 1350 грн.;
-          надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (44,92% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби) – 2627,82 грн.;
-          надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15% посадового окладу) – 375 грн.;
-          премія (71,06% нарахованого грошового забезпечення) – 6290,81 грн.
З грошового атестату №112 від 22.08.2008 року ОСОБА_1 слідує, що при виході на пенсію, позивачу було призначено відсоткову надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% та премію у розмірі 120%.
Натомість при складанні нової довідки, відповідачем протиправно не внесено надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та зменшено премію зі 120% до 71,06%, застосувавши середні показники надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії, що були фактично виплачені поліцейським на прирівняних посадах за листопад 2019 року.
В рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 зазначено, що з 19.11.2019 року - з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/12704/18 - пункт 3 Постанови №103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.
Таким чином, будь-які обмеження грошового забезпечення позивача, зазначеного у довідці для перерахунку пенсії, у порівняні з її грошовим атестатом №112 від 22.08.2008 року є протиправним.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про неналежне виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21.
Оскільки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 не виконано у повному обсязі, є підстави вважати, що відповідач ухиляється від його виконання, а тому в даному випадку задоволення заяви про встановлення судового контролю сприятиме повному відновленню порушених прав позивача. 
При цьому, слід врахувати, що примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21 в органах державної виконавчої служби не дало очікуваного результату стосовно належного виконання рішення суду.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про встановлення судового контролю за виконанням Міністерством внутрішніх справ України рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, Міністерство внутрішніх справ України, подати у десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали звіт про виконання судового рішення від 23.04.2021 року у справі №160/4083/21. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року в адміністративній справі №160/4083/21 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року в адміністративній справі №160/4083/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до  ст.328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.    

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва