ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6633/21 Справа № 203/4476/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.         
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року 
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, –
В С Т А Н О В И Л А:
       У грудні 2020 року позивачка звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
       Позов мотивований тим, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2000 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають: живуть в різних містах. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, оскільки відповідач не бажає звертатись до органів реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, позивачка просила розірвати шлюб в судовому порядку (а.с. 1-2). 

       Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року   позовні вимоги задоволено.
       Шлюб, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 12 серпня 2000 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 596), розірвано.
       Прізвище ОСОБА_2 , змінене нею при укладання шлюбу, залишено без змін – « ОСОБА_3 ».
       Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі – 840 гривень 80 копійок.

       В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       У відзиві представник позивача — адвокат Кіряхно О.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
       Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.
       Відповідач сповіщався за адресою та за номером телефону, вказаних ним особисто у його апеляційній скарзі.
       Проте, на адресу суду апеляційної інстанції поверталися конверти із позначкою “за закінченням терміну зберігання”, а за вказаним апелянтом номером телефону абонент не відповідає.
       Від відповідача не надходило до суду заяв чи клопотань про зміну місця проживання(перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
       Відповідно до положень частини 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
       У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

       Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

        Судом апеляційної інстанції були вжиті все заходи для належного сповіщення відповідача також спровіщення на сайті судової влади.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

       Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2000 р., який зареєстровано Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 596, що підтверджується повторною копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 06 липня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. При укладанні шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » (а.с. 7).
       Від шлюбу сторони неповнолітніх та малолітніх дітей не мають.
       Між сторонами виник спір щодо розірвання шлюбу, оскільки позивачка наполягає на цьому, а відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, тому цей спір підлягає вирішенню в судовому порядку.
       За клопотанням відповідача ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року сторонам надавався двомісячний строк для примирення (а.с. а.с. 37 – 38). 
       Проте, заяв про примирення від сторін не надходило.
       Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
       Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
       У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
       Згідно положення ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
       Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.
       Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що судом першої інстанції було здійснено розгляд даної справи упереджено та несправедливо.
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції у повній мірі врахував вказані норми та дійшов вірного висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.
       Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
       Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
       Наведені в апеляційній скарзі доводи не узгоджуються з приписами ч. 4 ст. 56 СК України та фактичними обставинами справи. 
       Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від  02 вересня 2021 року було витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України письмову інформацію, а саме: чи перетинала кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство — Україна, з 2014 року, якщо перетинала, то коли саме?
       Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриманої судом апеляційної інстанції 27.09.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 2016 року регулярно перетинала кордон.
       Останній перетин відбувся 09.01.2020 року у пункті пропуску Малий Березний, на виїзд. Даних щодо в”їзду ОСОБА_2 після 09.01.2020 року на територію України інформаційна довідка не містить.
       Дані обставини підтверджують, той факт, що сторони тривалий час спільно не проживають, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини, оскільки проживають у різних країнах.
       Також,  ухвалою Дніпровського апеляційного суду від  02 вересня 2021 року було зупинено провадження та надано сторонам по справі строк для примирення подружжя – два місяці.
       Проте, протягом строку визначеного ухвалою суду, заяви про примирення сторін до суду не надходили.
       Колегія суддів, звертає увагу, що справа розглядається у судовому порядку майже рік.
       Проте, сторони за цей час не дійшли згоди та порозуміння. 
       Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання та примирення між сторонами є неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. 
       Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

       Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
       Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, – 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий О.В. Свистунова

       Судді: Т.П. Красвітна

               І.А. Єлізаренко