ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/322/21
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1102/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.
сторони: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ТОВ «ВФ  Ритейл»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Головне управління «Держпродспоживслужба» у Чернігівській області
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова  від 20 травня 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про відшкодування моральної шкоди, -
                                      В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ВФ Ритейл» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову посилалась на те, що 30.12.2019 в магазині «Водафон» придбала смартфон TP-Link Neffos С9А grey, вартістю 1799 грн. з гарантійним терміном у 24 місяці. 04.11.2020 року при використанні смартфону виникли  недоліки, а саме з`явилась жовта пляма на екрані смартфону. 
05.11.2020 позивачка звернулась до магазину для проведення гарантійного ремонту смартфону та на прохання їй надали телефон з підмінного фонду. Згідно висновку сервісного центру телефон не підлягає ремонту, тому позивачці було запропоновано повернути грошові кошти. Під час повернення телефону, який вона отримала з підмінного фонду, керівник магазину знайшов на зворотній стороні телефону у верхньому правому куті подряпину і вказав, що він не може прийняти назад такий телефон, оскільки він вже не має товарного вигляду. Для того, щоб повернути гроші за телефон позивачці було запропоновано викупити телефон з підмінного фонду.
Позивачка вважає такі дії з боку магазину такими, що були вчинені навмисно, тому 23.11.2020 року вона звернулась із заявою до Держпродспожив служби.
З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань, нервового стресу, душевного хвилювання, значного погіршення стану здоров`я позивачка вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, який має бути стягнутий з відповідача на її користь становить 50000 грн.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВФ Ритейл» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.  Стягнуто з ТОВ «ВФ Ритейл» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Стягнуто з ТОВ «ВФ Ритейл» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що є доведеними обставини про наявність підстав для стягнення моральної шкоди ТОВ «ВФ Ритейл», проте, за висновком суду,  розмір моральної шкоди, визначений позивачкою, є завищеним, тому моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 2000 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ТОВ «ВФ Ритейл» - адвокат Линник Л.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.05.2021 та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 .
За доводами скарги оскаржуване рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
У скарзі заявник посилається, що ОСОБА_1 придбаний у відповідача смартфон був переданий до магазину роздрібної мережі ТОВ «ВФ Ритейл» 05.11.2020, тобто майже через рік користування, для  проведення ремонтних робіт уповноваженим сервісним центром з гарантійного обслуговування смартфонів ТР-Link та надано позивачці смартфон з обмінного фонду належної якості. Наголошує, що обмінний фонд є матеріальною власністю ТОВ «ВФ Ритейл» і товар був наданий позивачці, яка була ознайомлена про відповідальне використання  та відповідальність за збереження товару, що свідчить її підпис на заяві про видачу обмінного фонду від 05.11.2020.
Заявник вважає, що факт порушення відповідачем законодавства про захист прав споживачів відсутній, оскільки 15.12.2020 відповідачем здійснено повернення грошових коштів позивачці за товар неналежної якості на підставі її заяви від 11.12.2020, тобто через чотири дні.
Також заявник не погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 2000 грн., оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача, а також вин відповідача в її заподіянні.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити ТОВ «ВФ Ритейл» в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду – залишити без змін.  Обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним доводам позовної заяви, та зводяться до законності оскаржуваного рішення та недоведеності апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 30.12.2019 в магазині «Водафон» ТОВ «ВФ Ритейл», що розташований по просп. Миру, 49 у м. Чернігові, позивачкою ОСОБА_1 придбаний смартфон TP-Link Neffos С9А grey, вартістю 1799 грн, що підтверджується фіскальним чеком № 6477 (а.с.13).
05.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ВФ Ритейл» із заявою  про надання їй аналогічного смартфону із обмінного фонду на час проведення гарантійного ремонту належного їй смартфону та зобов`язалась повернути його не пізніше строку завершення гарантійного ремонту та у належному стані  (у тому ж стані, які і на момент отримання із обмінного фонду) (а.с. 28).
Відповідно до акту № 166900 сервісного центру  ТОВ «Тіпі-Лінк Юкрейн» (а.с. 29) у смартфоні TP-Link Neffos С9А grey підтверджений заявлений дефект. Ремонт не може бути звершений протягом 14 днів, як це передбачено законодавством України. Споживач відмовився від ремонту і запросив компенсацію. Пристрій залишається на вдповідальне зберігання у АСЦ.
З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління «Держпроспожив служба» у Чернігівській області із заявою про проведення перевірки порушення її прав як споживача, а саме: вимога придбання товару, який був наданий з підмінного фонду, у звязку з повереннням його в неналежному стані (а.с. 9).
За результатами перевірки Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслуби в Чернігівській області складений акт № 18 від 17.12.2020, відповідно до якого підстави для вжиття заходів реагування до ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» відсутні (а.с.32-78).
Згідно копії розписки від 15.12.2020 року (а.с.30) та видаткового чеку від 16.12.2020 року (а.с.  31) ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 1799 грн. за компенсацію вартості поверненого товару, а саме смартфону TP-Link Neffos С9А grey та зазначила, що матеріальних претензій до ТОВ «ВФ Ритейл» вона не має. Є претензія щодо спричиненої їй моральної шкоди.
Матеріали справи містять копію довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має ІІІ групу інвалідності з дитинства (а.с. 10).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково  та стягнення з ТОВ «ВФ Ритейл» моральної шкоди. Проте, за висновком суду,  розмір моральної шкоди, визначений позивачкою, є завищеним, тому моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 2000 грн.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Відповідно до ст. 8 Закону України “Про захист прав споживачів” на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача)  зобов`язані  створювати  (мати)  обмінний  фонд  товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, якщо товар, до якого виникла претензія по якості, входить до переліку товарів, з яких повинен утворюватись обмінний фонд у продавця, то споживач може написати заяву про видачу аналогічного товару з обмінного фонду на час проведення ремонту цього товару, або проведення експертизи.
Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а  в разі  неможливості  повернути гроші у день розірвання договору – в інший строк за домовленістю сторін,  але не пізніше  ніж  протягом семи днів.
За змістом пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Отже, з огляду на положення наведених норм матеріального права, що регулюють порушене позивачем питання, та зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що звернувшись із претензією щодо виявлених протягом гарантійного строку недоліків придбаного у відповідача телефону позивач діяв у межах наданих йому законом прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Обґрунтованим колегія суддів вважає також застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 23 ЦК України, за приписами яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в врахуванням задоволення вимог споживача щодо якості придбаного товару.
Висновки суду в цій частині відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 вересня 2020 року в справі №216/3521/16-ц, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин та відповідно до яких суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
При зверненні до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилалася  на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевному хвилюванні, ушкодженні здоров`я через нервування, постійне знаходження в стресовій ситуації, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися за медичною допомогою.
У підтвердження позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 надано копію виписки з медичної картки про звернення до сімейного лікаря 23.11.2020 зі скаргами на порушення стану здоров`я  (а.с. 14).
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
П. 5 вищевказаної постанови роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та ст.81 ЦПК України.
З врахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем факту порушення її прав, не надання нею належних доказів, не доведеності протиправності та незаконності дій відповідача є не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, предметом спору в цій справі є наслідки продажу товару неналежної якості за договором роздрібної купівлі-продажу, який за положеннями частини другої статті 698 ЦК України є публічним договором та до якого застосовується законодавство про захист прав споживачів. 
З огляду на викладене, такий договір може бути укладеним споживачем з продавцем, який взяв на себе обов`язок, здійснювати продаж товарів та не має права відмовитися від укладення договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір в розумінні цього Закону- це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ), а згідно із пунктом 18 частини першої статті 1 Закону продавцем у відносинах із споживачами є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Отже, продавець несе відповідальності за виявлені споживачем недоліки цього товару, тобто відповідальність відповідно до діючого в Україні законодавства покладена на суб`єкта господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару та який повинен бути зазначеним у договорі, укладеному із споживачем як продавець.
Твердження заявника у скарзі про повернення позивачкою телефону з підмінного фонду у неналежному стані апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не надано ні суду першої інстанції і не апеляційному суду належних доказів на підтвердження неналежного стану. Фіксування вказаного факту відповідачем при прийнятті від ОСОБА_1 не підтверджено належними документальними доказами.
З огляду на приписи закону, належним доказом причин втрати якості продукції є висновки експертизи, ініціатором проведення якої є продавець (виконавець, виробник), а не споживач.
Не доведено відповідачем і той факт, що недоліки як проданого телефону, так і пошкодження, на які посилається відповідач на телефоні з обмінного фонду, виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним.
Відповідачем було визнано неналежну якість проданого товару, внаслідок чого були повернуті грошові кошти за придбаний товар, крім того апеляційний суд враховує, що при наданні товару з підмінного фонду в заводській упаковці відповідач усвідомлював, що виріб буде знаходитись певний час в експлуатації.
У заяві від 05.11.2020, на яку посилається заявник у скарзі, не міститься вичерпний перелік визначення належного стану виробу з підмінного фонду, який повинен бути повернутий покупцем.
Отже, посилання на пошкодження товару з обмінного фонду носять характер припущення, в той час, як згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, позивачем доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності на відповідача, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано їм належну оцінку, суд правильно встановив дійсні обставини справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл»  залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 30.09.2021.
Головуючий                                                        Судді :