ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 р. 	Справа № 520/2619/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 (суддя: Заічко О.В., м. Харків) по справі № 520/2619/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Харківської обласної прокуратури                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) щодо невключення ОСОБА_1 до списків складених керівниками структурних підрозділів про встановлення щомісячної надбавки до посадових окладів та не виданні відповідних наказів про встановлення щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю; 
- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині ненарахування та невиплати   ОСОБА_1 передбаченої законодавством додаткової заробітної плати, у розмірі 18    552,20, а саме: надбавки, у розмірі 10% від посадового окладу, за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю; 
- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині ненарахування та невиплати   ОСОБА_1 компенсації, у розмірі 2067,73 грн за невиплату додаткової заробітної плати - надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю;
- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині ненарахування та невиплати   ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати додаткової заробітної плати (надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю) з 20.08.2020 по день фактичного розрахунку;
- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити одним платежем ОСОБА_1 додаткову заробітну плату - надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю, у розмірі 10% від посадового окладу;
- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити одним платежем ОСОБА_1 компенсацію за невиплату додаткової заробітної плати (надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю), розрахування якої провести згідно з “Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за № 159;
- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити одним платежем ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належної йому  додаткової заробітної плати (надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які містять державну таємницю), обчислення якого здійснити відповідно до постанови  Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100, за кожен день затримки починаючи з 20.08.2020 по день фактичного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час робити працював із секретними документами протягом усього періоду дії доступу до державної таємниці, але всупереч Закону України “Про державну таємницю” та підзаконних актів відповідачем з 2016 року майже не нараховувалася та не виплачувалася 10 % надбавка за роботу в умовах режимних обмежень. Також, при звільнені позивачу були виплачені не всі належні суми грошового забезпечення, а саме: надбавки за службу в умовах режимних обмежень. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують права позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі № 520/2619/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 02910108) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Зобов`язано Харківську обласну прокуратуру (вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 02910108) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень за серпень, вересень, листопад та грудень 2018 року, за січень-грудень 2019 року, за січень-березень 2020 року та за липень, серпень 2020 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі № 520/2619/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що підставою для виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, є підготовлені кадровими підрозділами накази про встановлення надбавки працівникам відповідної прокуратури. Вказує, що у спірний період з 2018 року по 2020 рік позивача було включено в деякі накази про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до посадових окладів та виплачено зазначену надбавку, що не заперечується позивачем, проте інші пропозиції щодо включення позивача в накази про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до посадових окладів не надходили, отже, у відповідача був відсутній обов`язок призначати та виплачувати позивачу надбавку за службу в умовах режимних обмежень у зазначений судом період  Також зазначив, що ОСОБА_1 не відноситься до складу осіб, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, адже такими вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці (наприклад працівники режимно-секретної частини).
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в період з 06.12.2012 по 20.08.2020 ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України на різних посадах.
Наказом Прокуратури Харківської області від 18.08.2020 №1890к позивача звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Харківської області та органів прокуратури Харківської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України “Про прокуратуру”  з 20.08.2020. 
З пояснень позивача вбачається, що з позивачем не проведено остаточний розрахунок та невиплачено усі належні виплати. 
На звернення позивача від 06.02.2021 листом від 12.02.2021 № 27-43вих/2021 Харківська обласна прокуратура повідомила позивачу, що він мав доступ до державної таємниці форми 2 (наказ прокурора Харківської області від 02.02.2016 № 17дск). Наказом прокурора області від 16.06.2020 № 110ртч20/2020дск позивачу продовжено доступ до державної таємниці та працював з найвищим грифом секретності “таємно”.
У зв`язку із звільненням та припиненням діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наказом прокурора області від 25.08.2020 № 139ртч20/20 доступ до державної таємниці припинено.
Також з зазначеного листа вбачається, що позивач був включений до наказів про встановлення надбавки у жовтні 2018 та квітні-червні 2020, які були виплачені позивачу, що не заперечується сторонами.
Позивач, вважаючи, що при звільнені йому були виплачені не всі належні суми грошового забезпечення, а саме надбавку за службу в умовах режимних обмежень, звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно та необґрунтовано у спірні періоди не призначив відповідним розпорядчим документом та не виплачував позивачу надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі, визначеному законодавством.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів виходить з такого.
За змістом частин 1 та 4 статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21.01.1994 № 3855-ХІІ “Про державну таємницю” (далі - Закон № 3855-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 3855-ХІІ, залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “особливої важливості”, “цілком таємно” та “таємно”; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “цілком таємно” та “таємно”; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності “таємно”, а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2-10 років; для форми 3-15 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 3855-ХІІ, допуск до державної таємниці із ступенями секретності “особливої важливості”, “цілком таємно” та “таємно” надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.
Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону № 3855-ХІІ, допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ч. 7 ст. 22 Закону № 3855-ХІІ, надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 3855-ХІІ, переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється: у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією; у разі потреби підвищення громадянину форми допуску за необхідності роботи з секретною інформацією вищого ступеня секретності; у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених пунктами 2 і 4 ч.ч. 1, 2 ст. 23 цього Закону.
За приписами частини другої цієї статті, скасування раніше наданого допуску до державної таємниці можливе у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, а також після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати громадянства України чи визнання його недієздатним.
Частиною п`ятою статті 26 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.
Відповідно до ст. 30 Закону № 3855-ХІІ, у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі - Положення).
У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).
Згідно з пунктом 2 Положення, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “особливої важливості”, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “цілком таємно”, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “таємно”, - 10 відсотків.
Відповідно до пункту 5 Положення, такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 30 Закону № 3855- XII, пунктів 2, 5 Положення, слід розуміти, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці.
Згідно з пунктом 6 Положення, персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.
Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855- ХІІ виникає право на отримання компенсації.
За змістом пункту 2 Положення, компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності “цілком таємно” встановлюється п`ятнадцяти відсоткова надбавка.
Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855-ХІІ та прийняте урядом на його виконання Положення.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постановах від 25.04.2018 по справі №802/74/15-а та від 28.01.2021 по справі 240/229/20.
Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Колегія суддів зауважує, що підставою для виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці є підготовлені кадровими підрозділами накази про встановлення надбавки працівникам відповідної прокуратури.
Відділом кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури за період 2015-2020 років на підставі наказів Генерального прокурора від 10.02.2020 № 82 “Про порядок виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, Генеральної прокуратури України від 01.09.2016 № 313 “Про порядок виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадових окладів у зв`язку роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, “Положення про розміри і порядок виплати працівникам органів прокуратури України надбавки до посадового окладів у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці”, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 19.02.2013 № 24, на підставі наданих списків керівників структурних підрозділів погоджених з режимно-секретними підрозділами готувались проекти наказів про встановлення надбавки працівникам.
Позивач працював в органах прокуратури Харківської області на різних посадах з 2011 року, у подальшому, наказом Прокуратури Харківської області від 18.08.2020 №1890к позивача звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Харківської області та органів прокуратури Харківської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України “Про прокуратуру” з 20.08.2020.
Колегія суддів зазначає, що перегляду судом апеляційної інстанції підлягає період: серпень, вересень, листопад та грудень 2018 року, січень-грудень 2019 року, січень-березень 2020 року та липень, серпень 2020 року, за який позивачу не нараховано та не виплачено надбавку за службу в умовах режимних обмежень.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач в 2016-2018 роках перебував на посаді слідчого з особливо важливих справ області.
Відповідно до розподілів обов`язків між працівниками другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області за 2018 рік, який, згідно наданих відповідачем до справи доказів, діяв до лютого 2019 року, судом встановлено, що обов`язки з серпня 2018 року між оперативними працівниками відділу розподілені наступним чином: слідчі в особливо важливих справах, серед яких ОСОБА_1 , виконують роботу, зокрема, пов`язану з розглядом та дослідженням документів, що містять державну таємницю.
З лютого 2019 року позивача було призначено на посаду прокурора відділу та відповідно до розподілів обов`язків між працівниками відділу організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область, за 2019 рік розподілені наступним чином: прокурори відділу, серед яких ОСОБА_1 виконують роботу, зокрема, по забезпеченню дотримання вимог режиму таємності.
Відповідно до розподілу обов`язків між працівниками відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Харківської області, за 2020 рік розподілені наступним чином: прокурор відділу ОСОБА_1 , серед іншого, виконує роботу по забезпеченню дотримання вимог режиму таємності.
Отже, дослідивши надані до матеріалів справи копії внутрішніх відомчих документів, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 , починаючи с серпня 2018 року, мав встановлений наказом прокурора Харківської області від 02.02.2016 № 17дск доступ до державної таємниці, а його робота в державному органі, характер її умов та займана ним посада, передбачала режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду апеляційної інстанції надані пояснення, в яких повідомлено, що позивач згідно облікових форм, які зберігаються в режимно-секретній частині обласної прокуратури ОСОБА_1 у 2018 році не працював з відомостями, що становлять державну таємницю, лише у жовтні – 8 документів. За 2019 рік згідно внутрішнього опису форми 18 та облікових журналів ОСОБА_1 з матеріальними носіями секретної інформації (далі – МНСІ) не працював. У 2020 році ОСОБА_1 працював з МНСІ лише у квітні – 4; травні – 8; червні – 12.
Також вказано, що зазначена інформація бралася згідно відомостей про роботу працівника з матеріальними носіями секретної інформації, зафіксованими в облікових формах, передбачених Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, зі змінами.
Отже, вказані обставини у сукупності свідчать, що ОСОБА_1 , не відноситься до складу осіб, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, адже такими вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням/ обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині задоволення позовних вимог з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі № 520/2619/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
В цій частині прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Т.С. Перцова