ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7499/21 Справа № 185/1687/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов  В. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді - Деркач Н.М.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року по цивільній справі за позовом АТ КБ “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

       АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням зменшення позовних вимог (а.с. 93).
       В обґрунтування своїх позовних вимог Банк посилавсь на те, що позивач звернувся до установи з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим з відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 15.09.2008 року та встановлено кредитний ліміт по карті у розмірі 800,00 грн, який у подальшому збільшився до 9000, 00 грн. 
       Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, тоді як, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
       Так, заборгованість відповідача перед позивачем склала 24 086,82 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту — 5 943, 75 грн, заборгованість на простроченими відсотками — 12 616, 75 грн, пеня — 5 526, 32 грн. 
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року вимоги АТ КБ “ПриватБанк” до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.09.2008 року у розмірі 5943, 75 грн, що становить тіло кредиту. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 440, 50 грн (а.с 109 - 112).
Не погодившись з таким рішення суду першої інстанції АТ КБ “ПриватБанк” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, ухваливши у цій частині нове рішення, яким вимоги про стягнення заборгованості за процентами задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 114-117).
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального та матеріально права. 
На думку позивача суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості за процентами за кредитним договором б/н від 15.09.2008 року. 
Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ КБ “ПриватБанк” залишити без задоволення, а рішення суду — без змін виходячи з наступного. 
Відповідно до Заяви позичальника від 15.09.2021 року, яка підписана ОСОБА_1 зазначено кредитний ліміт у розмірі 800, 00 грн. Також, у матеріалах справи відсутній витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна”. 
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних не містять конкретної інформацію щодо пільгового періоду користування коштами, процентної ставки, прав і обов`язків клієнта і банку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування тощо. Також вказаний документ не містить підпису позичальника. (а.с 68-73).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг розумів відповідач, ознайомився з ними, підписуючи анкету-заяву, як і те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до застосування до вказаних правовідносин правил ст. 634 ЦК України, виходячи з того, що надані позивачем Умови та Праивла надання банківських послуг, що розміщені на офіційному санті позивача неодноразово змінювались самим Банком з періоду виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом. Тому з огляду на мінливий характер їх не можна вважати складовою кредитного договору, тим більше якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), постанові ВС від 20.11.2019 р (справа № 207/3006/18), постанові ВС від 19.02.2020 року (справа №202/8728/14-ц), постанові ВС від 09.05.2021 року (справа № 357/4940/17-ц).
Крім того, у правових висновках, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (№ 342/180/17), зокрема, йдеться про те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила це значний документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 
       Дійсно, позивач звернувся до установи з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим з відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 15.09.2008 року та встановлено кредитний ліміт по карті у розмірі 800,00 грн, який у подальшому збільшився до 9000, 00 грн. 
       Так, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 5 943, 75 грн.
       Фактично отримані та використані позичальником кошти у розмірі 5943,75 грн. не повернуті.
Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Виходячи з наведеного,колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам закону. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ “ПриватБанк” підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
Керуючись ст.259,268,367,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 року залишити без задоволення.
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 року — без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: І.Ю. Ткаченко

                                                                                        М.М. Пищида