РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року
м. Рівне

Справа № 568/471/19
Провадження № 22-ц/4815/1049/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Альфа- Банк"

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року, ухваленого в складі судді Сільман А.О., повний текст рішення складено 21.04.2021 року у справі №568/471/19 ,
в с т а н о в и в :
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Альфа- Банк" про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину магазину та земельної ділянки, виключення з постанови про опис та арешт майна боржника та звільнення з-під арешту.
Позов мотивований тим, що з 11.06.1983 р. позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними побудовано будівлю одноповерхового магазину продуктових товарів за адресою: АДРЕСА_1 та придбано земельну ділянку за цією самою адресою, які оформлені на відповідача.
12.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. у межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №755/261/15-ц, боржником у якому є ОСОБА_2 описано і накладено арешт на вказаний магазин та земельну ділянку.
Посилаючись на те, що магазин та земельна ділянка, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 , набуте сторонами у період зареєстрованого шлюбу й в силу вимог статті 60 СК України є спільним майном подружжя, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на Ѕ частину магазину площею 34,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,003 га, кадастровий номер 5625810100:01:005:0022 за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з постанови про опис та арешт майна боржника та звільнити з-під арешту вказане нерухоме майно та земельну ділянку, оскільки вона не є боржником у виконавчому провадженні й накладення арешту на її майно порушує її права власника.
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Альфа- Банк" про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину магазину та земельної ділянки, виключення з постанови про опис та арешт майна боржника та звільнення з-під арешту відмовлено.
В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що приміщення магазину являється забезпеченням зобов`язання за Договором кредиту №146М від 11.08.2006 року і не може бути в примусовому порядку реалізований приватним виконавцем по іншому борговому зобов`язанні де позивач не являється стороною договору та не надавала згоди на отримання кредиту. Вважає, що виконавчий лист який перебуває на виконанні не має будь-якого відношення до кредитного договору №146М і який є предметом розгляду справи №568/1096/17.
Вказує, що суд безпідставно послався на правові висновки Верховного Суду, оскільки вказаний спір має інший характер та обставини справи.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Встановлено, що з 11.06.1983 р. позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами побудовано будівлю магазину продуктових товарів загальною площею 34,7 га за адресою: АДРЕСА_1 та придбано земельну ділянку за цією самою адресою.
Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни від 25.01.2019 р. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 755/261/15-ц від 20.02.2015 р. виданого Дніпровським районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" заборгованості по кредитному договору в сумі 592500,20 коп.
Постановою від 12.03.2019 р. про опис та арешт майна боржника, здійснено опис та накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме: магазин та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом цього спору.
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. (Постанова Верховного Суду у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17). Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).
Із матеріалів справи убачається, що 30.10.2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (Третейський суддя Ярошовець В.М.) прийняте рішення про стягнення з  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства “Укрсоцбанк” заборгованість по договору кредиту в сумі 592500 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі п`ятсот) гривень 20 копійок та третейського збору в сумі 6325,00 гривень.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року заяву ПАТ “Укрсоцбанк” до ОСОБА_2  про видачу виконавчого листа задоволено та видано виконавчий лист №755/261/15-ц на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.10.2014 року у справі №1666/14.
Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни.
Колегія суддів зазначає, що питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, може бути вирішено судом за поданням державного чи приватного виконавця на підставі статті 443 ЦПК України.
У справі, що переглядається очевидно, що учасники цивільних відносин подружжя, яке перебуває у шлюбі «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (позов про визнання права на частку та звільнення майна з під арешту ) використовувався учасниками для недопущення звернення стягнення на майно боржника, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду, на виконанні у приватного виконавця знаходилося виконавче провадження  № 58196823 про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ПАТ “Укрсоцбанк” заборгованість по договору кредиту в сумі 592500, 20 грн та третейського збору в сумі 6325,00 гривень.
Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. 
Доводи апеляційної скарги проте, що позивач не являється стороною по іншому борговому зобов`язанні ОСОБА_2 , а відтак приватний виконавець не мав права накладати арешт на майно яке забезпечене договором іпотеки за кредитним договором №146М, суд не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складений 25 листопада 2021 року.

Головуючий :

Судді :