Ухвала
26 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 759/10779/20
провадження № 61-18242ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №7», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмету спору, - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
07 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу у справі № 759/10779/20 в якій просить скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва 
від 10 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 07 жовтня 2021 року (повний текст складено 08 жовтня 2021 року).
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
І. Щодо підстав касаційного оскарження
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином в касаційній скарзі заявник повинен зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Касаційна скарга містить посилання на окремі постанови Верховного Суду однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником чітко не визначено передбачених статтею 389 цього Кодексу підстав касаційного оскарження.
При цьому Постанови Пленуму Верховного Суду України не є судовими рішеннями зазначеними в пунктах 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Крім того незважаючи на розгляд справи в порядку цивільного судочинства, касаційна скарга містить посилання на положення Кодексу адміністративного судочинства України.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
ІІ. Щодо сплати судового збору
В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
ОСОБА_3 остаточно сформулювавши позовні вимоги просила суд: 1) поновити її на роботі фахівцем з питань цивільного захисту в КНП «Київська міська клінічна лікарня № 7», 2) стягнути з КНП «Київська міська клінічна лікарня № 7» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу 
з 27 травня 2020 року до дня поновлення на роботі, 3) відшкодувати моральну шкоду.
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року скасовано, позов задоволено частково, змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади фахівця з питань цивільного захисту адміністративно-управлінської частини Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 7» із 27 на 30 березня 2020 року. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Наведене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.
Позов подано до суду у липні 2020 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.
На час вирішення питання про відкриття касаційного провадження матеріали справи в розпорядженні Верховного Суду відсутні.
При цьому апеляційний суд залишаючи без руху апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 в ухвалі від 23 липня 2021 року встановив, що при зверненні до суду сплаті підлягав судовий збір в сумі 840, 80 грн. 
Отже розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди становить 1 681,60 грн (із розрахунку (840,80 грн х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Разом з касаційною скаргою заявником подано клопотання в якому 
ОСОБА_1 просить відстрочити сплату судового збору, яке мотивоване тим, що вона хворіє на коронавірус (Covid-19), всі кошти йдуть на лікування та в подальшому на реабілітацію від хвороби.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
У разі подання клопотань про відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.
Однак жодних доказів на підтвердження обставин передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» заявником не надано. 
За таких обставин, на даний час клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:
1) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі; 
Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до числа учасників справи.
2) надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 681,60 грн або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року у цивільній справі № 759/10779/20 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             В. В. Шипович