КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
25 жовтня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/5847/18
 Апеляційне провадження № 22-ц/824/13478/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, -
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Барладін П.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 171-177).
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року повернуто вказане подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна П.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа (т. 2  а.с. 179-181).
Не погодившись з ухвалою суду, 20 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Барладін П.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу (т. 2 а.с. 184-193).
На обґрунтування скарги зазначив, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки повертаючи подання приватного виконавця судом зазначено як підставу для повернення, не долучення до матеріалів подання документів, належним чином засвідчених їх копій, що посвідчують повноваження приватного виконавця. Разом з тим, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України складене у письмовій формі, підписано безпосередньо приватним виконавцем, містить зазначення посади та відбиток печатки приватного виконавця. До подання було додано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують, що виконавче провадження відкрито та здійснюється саме приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. Повноваження приватного виконавця щодо звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України встановлено ч. 9 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 4 ст. 441 ЦПК України. Таким чином, подання за змістом та формою повністю відповідає вимогам ЦПК України.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Повернувши вказане подання на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суд першої інстанції зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. не долучено до матеріалів справи документів/належним чином засвідчених їх копій, що посвідчують повноваження приватного виконавця, який уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень.
Колегія суддів не погодилася з висновком суду про повернення подання приватного виконавця  виходячи з наступного.
 
У ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
За змістом ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Частиною 4 ст. 441 ЦПК України встановлено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Також п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
За роз`ясненнями п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо  форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК України.
Вимоги до позовної заяви визначені у ст. 175 ЦПК України.
За змістом ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 1 ст. 177 ЦПК України).
Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
З матеріалів справи вбачається, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа,заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підписано безпосередньо приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. та поставлено гербову печатку (т. 2 а.с. 172-176).
У супровідному листі до подання зазначено усі дані приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна П.О., зокрема прізвище, ім`я та по батькові, адресу місцезнаходження, номер телефону та адресу електронної пошти (т. 2 а.с. 171).
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності. 
Тобто приватний виконавець є фізичною особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.
Нормами ст. 175, 177 ЦПК України не передбачено долучення до подання документа, що посвідчує особу заявника.
Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що до подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна П.О. необхідно було долучити документи/належним чином засвідчені їх копії, що посвідчують повноваження приватного виконавця, який уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень - є безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що дані приватних виконавців (виконавчий округ, чинність та номер посвідчення, дата видачі посвідчення, адреса офісу, дата рішення про надання права на здійснення діяльності, помічники та дата внесення до реєстру),зокрема приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна П.О., можливо перевірити у Єдиному реєстрі приватних виконавців України у вільному доступі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що повернення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладін П.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є необґрунтованим.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «TOB «Фріда» проти України» від 08 грудня 2016 року).
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Отже, суду слід уникати зайвого і невиправданого надмірного формалізму у застосуванні норм процесуального права, які впливають на саму суть доступу до правосуддя.
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заявнику позовної заяви із зазначених судом підстав з посиланням на ст. 185 ЦПК України.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи, при цьому, суд першої інстанції по суті подання виконавця не розглядав. 
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, ухвала постановлена з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича - задовольнити частково. 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року- скасувати.
Справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          В.М. Ратнікова

О.В. Борисова