КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2974/2021                                                     

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            16 вересня 2021 року                                                                    м. Київ
                                                                                                                   Справа № 760/11449/14-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Махлай Л.Д.   
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року, ухвалене у складі судді Коробенка С.В., 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою, 
 
встановив:
 
У листопаді 2009 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося з позовом, уточненим у вересні 2014 року, до Закритого акціонерного товариства «Макарово», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначило, що 17 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ЗАТ «Макарово» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 (з додатковими угодами), відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у гривнях та в євро у межах відкритої мультивалютної кредитної лінії зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом у іноземній валюті та 18,5% річних - у національній валюті на строк по 17 вересня 2012 року включно.
У цей же день ними укладено кредитну угоду № 52/КЛ/2007-978, відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 2 398 465 євро зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою Euribor+4,25% річних на строк по 13 вересня 2012 року включно.
Також  ВАТ КБ «Надра» та  ЗАТ «Макарово» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 (з додатковими угодами), відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у межах кредитної лінії у сумі 1 000 000 євро, який підлягає видачі траншами як у євро, так і в гривні, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом на строк по 17 вересня 2012 року включно.
У забезпечення виконання цих кредитних договорів 17 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився перед банком солідарно у повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником кредитних зобов`язань.
ПАТ КБ «Надра» зазначає, що ЗАТ «Макарово» не виконувало належним чином кредитні зобов`язання і станом на 1 липня 2014 року його заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 складає 40 184 601,68 гривень, за кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 - 51 351 036,70 гривень і за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 -  21 749 501,07 гривень.
За таких обставин ПАТ КБ «Надра» просило стягнути солідарно із ЗАТ «Макарово» та   ОСОБА_1 кредитну заборгованість у загальному розмірі 113 285 208,75 гривень.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ЗАТ «Макарово», закрито.
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання поруки припиненою.
Зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 8 грудня 2016 року, визнано припиненою його поруку за кредитним договором про відкриття   кредитної   лінії   з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 і кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року.
Позивач за зустрічним позовом вважає, що його порука за кредитним договором про відкриття   кредитної    лінії   з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року також припинилася з визначених частиною четвертою статті 559 ЦК України правових підстав.
Зазначає, що у пункті 3.2.15 цього кредитного договору встановлено обов`язок позичальника достроково погасити заборгованість за кредитною лінією та/або траншами, виданими в межах кредитної лінії, процентами за їх користування, а також суми неустойки та комісії у випадку хоча б одноразового порушення будь-якої умови цього договору та/або договорів, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника за цим договором.
ОСОБА_1 посилається на те, що перше порушення погашення заборгованості ЗАТ «Макарово» допустило у грудні 2008 року, у зв`язку з чим автоматично змінився строк виконання основного зобов`язання і у позичальника виник обов`язок достроково сплатити усю кредитну заборгованість, а у банку - право протягом шести місяців (до 1 липня 2009 року) пред`явити вимогу до поручителя про сплату боргу.
Оскільки цей позов поданий у листопаді 2009 року, тобто з пропущенням шестимісячного строку, позивач вважає, що його порука за кредитними зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978, припинилася з 1 липня 2009 року, тому просив зустрічний позов задовольнити.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року   у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1   - відмовлено.
Зустрічний позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_1 , що виникла на підставі укладеного із ПАТ КБ «Надра» договору поруки від 17 вересня 2008 року, у частині забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978.
Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь  ОСОБА_1 у відшкодування судового збору 551,20 гривень.
Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «КБ «Надра», в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», Стрюкової І.О. , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що  банк звернувся до поручителя з позовом про дострокове стягнення заборгованості, отже, в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому поруку неможливо вважати припиненою.
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 18 жовтня 2017 року, апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року станом на 1 липня 2014 року у розмірі 21 305 459,44 гривень, з яких:
- заборгованість за тілом кредиту - 8 684 238,15 гривень та 121 650,43 євро, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом євро до гривні еквівалентно 1958 162,30 гривень;
- заборгованість за процентами - 5 350 943,21 гривень та 78 396,85 євро, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом євро до гривні еквівалентно 1261 925,30 гривень;
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 682 195,15 гривень;  пеня за несвоєчасну сплату процентів - 380 761,81 гривень;  інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту - 967 815,01 гривень;  інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів - 577 485,12 гривень;
- три проценти річних, нараховані у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту, - 731 042 ,44 гривень та 165 829,92 гривень, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом євро до гривні є еквівалентом 10 302,15 євро;
- три проценти   річних, нараховані у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів, - 455 714 ,90 гривень та 89 346,13 гривень, за офіційно встановленим Національним банком України курсом євро до гривні є еквівалентом 5 550,61 євро.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра»  8195,72 гривень у відшкодування судового збору.
Рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 і кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1   до  ПАТ КБ «Надра» про визнання поруки припиненою - залишено  без змін. 
Таким чином, предметом апеляційного перегляду є рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
В судовому засіданні 03 грудня 2020 року  судом  апеляційної інстанції було задоволене клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Надра» договору відступлення прав вимоги від 06 грудня 2019 року, про укладення якого було повідомлено ОСОБА_1 первісним кредитором та новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».
28 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі  у силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - відсутність предмету спору, посилаючись на те, що станом на дату розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги ПАТ КБ «Надра» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року  по справі № 760/11449/14-ц у ПАТ КБ «Надра» відсутнє право вимоги до боржника ЗАТ «Макарово» за кредитним договором № 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 року, оскільки право вимоги відступлене ним на користь ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста», яке жодних заяв про заміну сторони правонаступником не подавало.  При цьому у додатку № 2 до договору відступлення права вимоги від 06.12.2019 року  не зазначено про передачу права вимоги до поручителя ОСОБА_1 , у вказаному реєстрі договір поруки від 17 вересня 2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , відсутній, що свідчить про те, що первісний кредитор не передавав права вимоги новому кредитору до поручителя ОСОБА_1 .
Заперечуючи проти задоволення вказаного клопотання про закриття провадження у справі, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Мізунський А.І., подав письмові пояснення, в яких зазначив, що  у кредитних правовідносинах між ПАТ КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» відбулась заміна кредитора, та укладення договору про відступлення права вимоги не свідчить про те, що заборгованість за кредитним договором відсутня, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі. 
 
20 травня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі було відмовлено та ухвалено провести заміну позивача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», враховуючи наступне.
Як вбачається з копії договору про відступлення прав вимоги від 06 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим № 950, укладеного між  ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, поручителів, іпотекодавців та заставодавців, зазначених у додатках № 1, № 2 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки та застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатках № 1, № 2 до цього договору. 
Згідно з актом приймання передачі оригіналів документів від 06 грудня 2019 року та реєстру  договорів, права вимоги за якими відступаються, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв кредитні справи за кредитними договорами № 51/КЛ/2007-978-980; 52/КЛ/2007-978; 53/КЛ/2007-978, боржником у яких є ЗАТ «Макарово» ( а.с. 42-45, т. 6).
Як вбачається з листа - повідомлення від 13.12.2019 року, первісний та новий кредитор повідомили ОСОБА_1 про укладення договору про відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами як заставодавця та поручителя  боржника  ЗАТ «Макарово» та зазначили, що первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору право вимоги до боржника за кредитними договорами № 51/КЛ/2007-978-980; 52/КЛ/2007-978; 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 року та договорами забезпечення: застави, поруки, іпотеки тощо ( за наявності) ( а.с. 33, т.6.).
 
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.  Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, «для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Суд будь-якої інстанції незалежно від стадії судового процесу зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.»
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц, «суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.» 
Таким чином, враховуючи ті обставини, що ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з даним позовом у листопаді 2009 року;  рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року  було скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про припинення поруки  і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову;  постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року в частині вирішення позову ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції;  листом - повідомленням від 13 грудня 2019 року первісний кредитор та новий кредитор  ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» повідомили ОСОБА_1 як поручителя  боржника  ЗАТ «Макарово» про укладення договору про відступлення права вимоги, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність договору поруки з ОСОБА_1 у копії з витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, за договором від 06 грудня 2019 року,  неможливо вважати підставою для закриття провадження у справі.
 
В судове засідання представник  «ТОВ Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кобець Т.М. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості - без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.
17 вересня 2007 року між ВАТ "КБ "Надра" , правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра",  та ЗАТ "Макарово" було укладено договір про надання кредитних коштів в межах кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978 на суму 1 000 000 Євро терміном до 17 вересня 2012 року (Договір №53). Додатковою угодою № 6 від 14 серпня 2008 року сторони внесли зміни до договору, змінивши розмір ліміту заборгованості на суму 9 664 395 грн. 11 коп.
Також 17 вересня 2007 між ВАТ "КБ "Надра" та ЗАТ "Макарово" було укладено Кредитну угоду №52/КЛ/2007-978 на суму 2 398 465 Євро терміном до 13 вересня 2012 року (Договір №52).
В той же день, 17 вересня 2007 року, між тими ж сторонами був укладений кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/КЛ/2007-978/980 (Договір №51) з лімітом заборгованості еквівалентним 1 969 660, 94 Євро строком до 17 вересня 2012 року.
17 вересня 2007 року між ВАТ "КБ "Надра"  та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, згідно з яким відповідач поручився перед кредитором за виконання/належне виконання позичальником (ЗАТ "Макарово") своїх зобов`язань, які витікають із зазначених трьох кредитних договорів.
Згідно з довідкою , виданою генеральним директором ЗАТ «Макарово» від 25.06.2010 року № 25-1/06/11, ОСОБА_1 працює  в ЗАТ «Макарово» на посаді голови наглядової ( спостережної)  ради ( а.с. 138, т. 1).
ЗАТ «Макарово» своїх зобов`язань позичальника належним чином не виконував, у зв`язку з чим за всіма кредитними угодами у товариства утворилась заборгованість, яка стала підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами до позичальника та поручителя.
Згідно із пунктом 3.2.15 кредитного договору №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість за кредитною лінією та/або траншами виданими в межах кредитної лінії, відсотками за їх користування, а також суми неустойки та комісії у випадку хоча б одноразового порушення будь-якої умови цього договору.
Відповідно до додаткової угоди №9 до договору №53 згідно з графіком зниження ліміту по кредитній лінії з вільним режимом кредитування обов`язкова щомісячна сума погашення основного боргу становить 37 817 грн. 20 коп.
Відповідно до п.3.2.3 договору №53 позичальник зобов`язався здійснювати щомісячне погашення нарахованих відсотків за траншами валюті кредиту до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним.
Останній платіж за договором №53 був здійснений позичальником 07 листопада 2008 року, а наступні платежі, які мали бути внесені в грудні 2008 року, ЗАТ "Макарово" не здійснило.
            Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строк виконання основного зобов`язання за договором №53 (повернення усієї суми кредиту) настав 1 січня 2009 року, то саме з цього моменту у ПАТ "КБ "Надра" виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав до поручителя, однак позивач звернувся до суду з зазначеним позовом лише 27 листопада 2009 року, тобто зі спливом шестимісячного строку пред`явлення вимог до поручителя ОСОБА_1 .
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 18 жовтня 2017 року,  рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про припинення поруки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №53/КЛ/2007-978, апеляційний суд виходив з того, що уданому випадку вимога до боржника та поручителя про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором була пред`явлена  банком шляхом подання у листопаді 2009 року позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, згідно з якою банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року.
В ході розгляду справи, оскільки вимога банку про дострокове погашення заборгованості не була виконана ні  боржником, ні поручителем,  позивач збільшив розмір позовних вимог, визначивши розмір заборгованості станом на 01 липня 2014 року (т.1, а.с.229-231).
Оскільки термін користування кредитною лінією згідно з умовами договору був встановлений по 17 вересня 2012 року і визначений у наданому позивачем розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту (отриманими траншами) не перевищує розміру ліміту, встановленого графіками зниження ліміту по кредитній лінії, визначеними сторонами кредитного договору,  суд вважав відсутніми підстави для припинення поруки ОСОБА_1 . 
            Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року  в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1   - залишено без змін.
 
            Відмовляючи  у задоволенні позовних вимог  про стягнення заборгованості  з відповідача на користь позивача за договором №51 (№51/КЛ/2007-978/980) та договором №52 (№52/КЛ/2007-978), суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року було визнано припиненим договір поруки від 17 вересня 2007 року в частині, яка стосується забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами №51 та №52, а у задоволенні вимог про припинення поруки за договором №53 було відмовлено.  Зазначене рішення було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року.
            Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року та кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року  відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин при вирішенні цієї частини позову застосовані правильно.
Суд першої інстанції  при вирішенні зазначених позовних вимог правильно вважав преюдиційними  і поклав в основу рішення обставини, встановлені таким, що набрало законної сили, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року, яким порука ОСОБА_1  за  договором поруки від 17 вересня 2007 року в частині забезпечення виконання зобов`язань позичальника  за кредитним договором №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року та кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року визнана припиненою з підстав, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України (т.4, а.с.161-165).
Доводів на спростування цих висновків суду першої інстанції апеляційна скарга позивача не містить. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 за кредитним договором №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року та кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного  рішення у цій частині немає.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №53/КЛ/2007-978, суд першої інстанції виходив з того, що порука  на підставі договору, укладеного між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 в частині забезпечення зобов`язань позичальника за договором №53 припинила свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як позивачем не було пред`явлено вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, що набуло законної сили, встановлено, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 53/КЛ/2007-978 до пред`явлення цього позову не змінювався, тому, оскільки ПАТ КБ «Надра» звернулося з вимогами про погашення заборгованості одночасно до ЗАТ «Макарово» і поручителя ОСОБА_1 , то  правових підстав для висновку про припинення поруки ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України немає.
Отже, враховуючи, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року було відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про припинення поруки, то  оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26 травня 2017 року в частині стягнення заборгованості  за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 - підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині.
 
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Стаття 651 ЦК України допускає зміну договору за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (статті 653, 654 ЦК України).
 
Відповідно  до  п. 3.2.15 кредитного договору №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року встановлено обов`язок позичальника достроково погасити заборгованість за кредитною лінією  та/або траншами, виданими в межах кредитної лінії, відсотками за їх користування, а також суми неустойки та комісії у випадку хоча б одноразового порушення будь-якої умови цього договору та/або договорів, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника за цим договором ( а.с.113, т. 1).
Цьому обов`язку відповідає встановлене п. 3.3.8. кредитного договору №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року право банку (кредитора) вимагати дострокового погашення траншів, виданих в межах кредитної лінії, і нарахованих відсотків за ними у випадку хоча б одноразового порушення позичальником строку повернення відсотків за кредитом та/або кредиту (його частини), а також у разі порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору та договорів, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника за цим договором (т.1, а.с.112).
Оскільки положеннями п. 3.2.15 кредитного договору не визначено моменту, з якого строк виконання зобов`язання у повному обсязі вважається таким, що настав, то, аналізуючи їх у контексті положень п.3.3.8. кредитного договору та  положень ст.1050 ЦК України, суд приходить до висновку, що обов`язок позичальника достроково погасити заборгованість за кредитною лінією  та/або траншами, виданими в межах кредитної лінії, відсотками за їх користування, а також суми неустойки та комісії у випадку хоча б одноразового порушення будь-якої умови цього договору кореспондується із правом банку вимагати його виконання та настає з моменту пред`явлення такої вимоги.    
У даному випадку вимога до боржника та поручителя про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором була пред`явлена  банком шляхом подання у листопаді 2009 року позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, згідно з якою банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року (а.с.2-5, т. 1).
В ході розгляду справи  позивач збільшив розмір позовних вимог, визначивши розмір заборгованості станом на 1 липня 2014 року (т.1, а.с.229-231) та просив стягнути з ОСОБА_1 наступну суму заборгованості кредитним договором №53/КЛ/2007-978:
у гривнях на загальну суму 17 884 371,49 грн., з них:
- заборгованість по тілу кредиту - 8 684 238 грн. 15 коп.,
- заборгованість за процентами - 5 350 943 грн. 21 коп.,
- комісійна винагорода за видачу кредитних коштів - 51 260 грн. 91 коп.,
- комісійна винагорода за управління кредитною лінією - 2914 грн. 77 коп.,
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 682 195 грн. 15 коп.,
- пеня за несвоєчасно сплачені проценти - 380 761 грн. 81 коп.,
- інфляційні втрати за порушення строків погашення кредиту - 967 815 грн. 01 коп.,
- інфляційні втрати за порушення строків погашення відсотків - 577 485 грн. 12 коп.,
- 3% річних за порушення строку сплати кредиту - 731 042 грн. 44 коп., 
- 3% річних за порушення строку сплати відсотків - 455 714 грн. 90 коп.
            у євро на загальну суму  240 120,38 євро, з них:
- заборгованість по тілу кредиту - 121 650,43 євро,
- заборгованість за процентами - 84 775,04 євро,
- комісійна винагорода за видачу кредитних коштів - 1218,5 євро,
- комісійна винагорода за управління кредитною лінією - 748,49 євро,
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 9556,32 євро,
- пеня за несвоєчасно сплачені проценти - 6318,84 євро,
- 3% річних за порушення строку сплати кредиту - 10 302,15 євро,
- 3% річних за порушення строку сплати відсотків - 5 550,61 євро.
 
            Як вбачається з договору поруки, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та поручителем ОСОБА_1 17 вересня 2007 року, до зобов`язань позичальника, за виконання яких поручається ОСОБА_1 перед кредитором, належать , зокрема, наступні зобов`язання по кредитному договору № 3 ( № 53/КЛ/2007-978) :
            - повернути до 17 вересня 2012 року кредит у сумі 1 000 000 ( один мільйон) євро;
            - сплатити відсотки за користування кредитом із розрахунку 12,5% річних;
            - сплатити інші комісії, передбачені кредитним договором,
            - сплатити пеню, штрафи в розмірі і випадках, передбачених кредитним договором та відшкодувати збитки у випадках, передбачених ст. 22 ЦК України;
            - достроково повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у випадках, передбачених кредитним договором.
            Разом з тим, 21 травня 2008 року  між сторонами було укладено договір поруки, яким викладено у новій редакції розділ «Визначення термінів» договору поруки від 17 вересня 2007 року,   відповідно до якого у частині кредитного договору № 3 обсяг зобов`язань поручителя є наступним: 
            - повернути до 17 вересня 2012 року кредит у сумі  6 106 158 гривень 16 коп.
            - сплатити відсотки за користування кредитом 18,5% річних у гривні та 12,5% річних у євро; - сплатити інші комісії та платежі, передбачені кредитним договором № 3,
            - сплатити пеню, штрафи в розмірі і випадках, передбачених кредитним договором №3 та відшкодувати збитки у випадках, передбачених ст. 22 ЦК України;
            - достроково повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у випадках, передбачених кредитним договором № 3.
 
            З викладеного вбачається, що договором від 21 травня 2008 року обсяг  зобов`язань поручителя ОСОБА_1   за кредитним договором № 53/КЛ/2007-978 був визначений лише у гривні та обмежений  розміром  6 106 158 гривень 16 коп.
Частина друга статті 553 ЦК України закріплює, що порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.  
 
            Враховуючи викладене та внесені зміни до договору поруки договором від 21.05.2008 року, позовні вимоги про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості щодо частини кредитних зобов`язань  в іноземній валюті - євро в сумі 240 120,38 євро задоволенню не підлягають. 
            Крім того, виходячи з умов додаткового договору поруки від 21 травня 2008 року та положень ч. 2 ст. 553 ЦК України,  заборгованість по тілу кредиту, визначена в національній валюті України - гривні, підлягає стягненню лише в межах визначеного зазначеним договором обсягу відповідальності.
Отже, відповідальність поручителя  за тілом кредиту за договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 обмежується сумою у розмірі 6 106 158 грн. 16 коп., що узгоджено сторонами у договорі поруки від 21 травня 2008 року, яким внесено зміни до договору поруки від 17 вересня 2007 року
Крім того, перевіряючи заперечення  відповідача ОСОБА_1 щодо припинення поруки, колегія суддів вважає частково обґрунтованими зазначені доводи  в частині щодо тих щомісячних платежів, строк сплати яких настав поза межами шестимісячного строку до пред`явлення банком позову до суду, виходячи з наступного.
 
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.
Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. 
 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц, умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк,протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.
Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові  від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
 
Додатковою угодою № 9 до договору кредиту № 53/КЛ/2007-978 сторони домовились пункт 2.4 кредитного договору про відкриття кредитної лінії з вільними режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року викласти в наступній редакції : банк встановлює наступний графік зниження ліміту по кредитній лінії, починаючи з грудня 2008 року, при якому обов`язкова сума погашення основного боргу у грудні 2008, січні, лютому, березні  2009 року - 37 817 грн. 20 коп., а з квітня 2009 року і до серпня 2012 року - щомісячно по 226 503 грн. 01 коп. ( а.с. 15, т. 1).
Враховуючи, що останній платіж  позичальник здійснив у листопаді 2008 року, а банк звернувся до суду з позовом 27 листопада 2009 року, то порука щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав більш ніж за 6 місяців до звернення з позовом до суду, припинилась.
Таким чином, з поручителя ОСОБА_1 на користь кредитора підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту у межах визначеного договором поруки обсягу відповідальності та за виключенням прострочених платежів по тілу кредиту, строк сплати яких настав  більш ніж за 6 місяців перед зверненням банку до суду, тобто за період з грудня 2008 року по квітень 2009 року включно, а саме: 6 106 158 грн. 16 коп. - 377 771 грн. 81 коп. ((37 817,2 грн. х 4) + 226 503 грн. 01 коп.) =  5 728 386 грн. 35 коп.
 
Також розрахунок комісійної винагороди за видачу кредитних коштів та за управління кредитною лінією проведений позивачем за період, що передував шести місяцям перед пред`явленням вимоги, щодо якого, ураховуючи положення ч.4 ст. 559 ЦК, порука є припиненою, тому колегія суддів  вважає за необхідне виключити розмір цієї заборгованості із загального розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача  на користь кредитора.
Щодо позовних вимог про стягнення  з поручителя заборгованості  за процентами - 5 350 943 грн. 21 коп.,  пені за несвоєчасно сплачені проценти - 380 761 грн. 81 коп.,  інфляційні втрати за порушення строків погашення відсотків - 577 485 грн. 12 коп.,  3% річних за порушення строку сплати відсотків - 455 714 грн. 90 коп., то такі вимоги задоволенню також не підлягають, виходячи з наступного. 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду  у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 90),  припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування .
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до висновку Великої Палати  Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
 В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13ц звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.  Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, виконаного ПАТ КБ «Надра» за період з 17.04.2008 року по 01 липня 2014 року  сума заборгованості за процентами станом на 30.11.2009 року становила 1 516 185 грн. 22 коп., проте після вказаної дати нарахування процентів було продовжено  та станом на 31 січня 2013 року нараховано процентів на суму 7 199 000 грн. 93 коп. 
28 лютого 2013 року боржником ЗАТ «Макарово» було сплачено процентів на суму 4 375 424 грн. 63 коп., заборгованість зменшилась до суми 2 960 986 грн. 54 коп., однак після цього ПАТ КБ «Надра» продовжив нарахування процентів та станом на 01 липня 2014 року банком нарахована заборгованість по процентах за кредитом у гривні на суму 5 350 943 грн. 21 коп.
З матеріалів справи встановлено, що з даним позовом банк звернувся до суду 27 листопада 2009 року з позовними вимогами про дострокове стягнення усієї суми заборгованості. Таким чином,  право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється з дня звернення банку до суду з цим позовом.
Таким чином, враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом обмежується датою 27 листопада 2009 року,  а сума тіла кредиту,  в межах якої несе відповідальність поручитель ОСОБА_1 , становить 6 106 158 грн. 16 коп.,  то сума процентів за ставкою 18,5% річних  за період, що не перевищує 6 місяців перед зверненням до суду, в межах  настання строків платежів (оскільки  станом на 27.11.2009 року строк сплати платежу по процентах за листопад не настав, то приймаються до уваги прострочені платежі з травня по жовтень 2009 року включно - 6 місяців та 27 днів листопада 2009 року), тобто за період  з 01 травня 2009 року по 27 листопада 2009 року,  становить  662 094 грн. 14 коп. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11 позов ПАТ "КБ "Надра" до ЗАТ "Макарово" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007р. №53/КЛ/2007-978 задоволено. Стягнуто з ЗАТ "Макарово" на користь ПАТ "КБ "Надра"  заборгованість, що виникла станом на 15.04.2011 року, а саме: 1 400 513,23 грн. заборгованості за кредитом в Євро, 405 564,63 грн. заборгованості за процентами в Євро, 8684 238,15 грн. заборгованості за кредитом у гривні, 3 969 860,20 грн. заборгованості за процентами у гривні, 1 240 451,53 грн. інфляційної складової боргу, 25 500 грн. держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ( а.с. 19-23, т. 3)
На виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11 було видано наказ від 28.05.2012 р., який пред`явлено до примусового виконання у встановленому відповідним чинним законодавством України порядку до відділу примусового виконання рішень ДВС України. Постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України від 12.06.2012 р. було відкрито виконавче провадження по стягненню з ЗАТ "Макарово" на користь ПАТ "Комерційний Банк "Надра" вказаної заборгованості ( а.с. 24-26, т. 3)
З постанови відділу примусового виконання рішень ДВС України від 04.04.2014 р. про повернення виконавчого документу стягувачеві вбачається, що за результатами виконавчих дій вказану заборгованість погашено у частині 6 261 347 грн. 54 коп. ( а.с. 211 - 213, т. 2; а.с. 27-28, т. 3).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц , рішення суду про стягнення заборгованості  не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. 
 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, підтвердженого у цій частині  висновком судово-економічної експертизи від 27.05.2016 року, проведеної експертами КНДІСЕ на підставі  ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2015 року( а.с. 166-192, т. 3).,  на погашення заборгованості за процентами, нарахованими за договором №53/КЛ/2007-978,  ПАТ КБ «Надра»  28 лютого 2013 року було спрямовано суму, стягнуту із ЗАТ «Макарово» при примусовому виконанні вищевказаного рішення господарського суду, у розмірі  4 375 424 грн. 63 коп. 
Відповідно до  висновку судово-економічної експертизи від 27 травня 2016 року,  станом на 01.07.2014 року заборгованість позичальника ЗАТ «Макарово» перед банком за кредитним договором № №53/КЛ/2007-978 документально підтверджується на суму 11 632 766 грн. 67 коп., тобто за вирахуванням сум, стягнутих згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2012 року. ( 17 894 114,21 грн. - 6 261 347,54 грн. = 11 632 766 грн. 67 коп.).
 
Таким чином, враховуючи, що  боржником ЗАТ «Макарово» у повному обсязі була погашена  заборгованість по процентах, яка виникла станом на день пред`явлення позову до суду - 27 листопада 2009 року,  а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось у зв`язку з пред`явленням  до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому  позовні вимоги про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості по процентах на суму 5 350 943 грн. 21 коп., що нараховані за період з  01 липня 2011 року по 01 липня 2014 року,   задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, також не підлягає стягненню пеня за несвоєчасно сплачені проценти - 380 761 грн. 81 коп., що нарахована за період з 31 грудня 2013 року по 30 червня 2014 року,   інфляційні втрати за порушення строків погашення відсотків - 577 485 грн. 12 коп., нараховані за період з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року,  3% річних за порушення строку сплати відсотків - 455 714 грн. 90 коп., нараховані за період з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року.
Крім того, враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачену договором неустойку також обмежується датою 27 листопада 2009 року, то пеня, нарахована банком  за порушення строків сплати кредиту за період з 31 грудня 2013 року по 30 червня 2014 року в сумі 682 195 грн. 15 коп., також стягненню з поручителя не підлягає.
 
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних та збитки від інфляції, нараховані на суму неповернутого кредиту, зазначені нарахування проводились, виходячи з таких даних: загальна сума неповернутого кредиту - 8 684 238 грн. 15 коп., період, за яких проводилось нарахування: з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року.
Однак, враховуючи , що апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя тіла кредиту у сумі 5 728 386 грн. 35 коп.,   то зазначені нарахування можуть бути проведені лише на вказану суму.
Таким чином, сума трьох процентів  річних за період  з 01 липня 2011 року по 30 червня 2014 року становитиме: 5 728 386 грн. 35 коп. х 3% / 365 днів х 1096 днів прострочення =  516 025 грн. 60 коп.
Сума інфляційних збитків за вказаний період нараховується наступним чином: 5728386 грн. 35 коп. х 110,45% ( сукупний індекс інфляції за період  з липня 2011 року по червень 2014 року) = 6 327 002 грн. 75 коп.;    6 327 002 грн. 75 коп. - 5 728 386 грн. 35 коп. = 598 616 грн. 37 коп. 
 
Заперечення відповідача та його представника щодо припинення поруки з підстав, визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України, а саме -  у зв`язку зі зміною зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності станом на дату укладення додаткових угод №№ 05-09 до кредитного договору від 17 вересня 2007 року, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з  того, що відповідальність поручителя  за тілом кредиту за договором № 53/КЛ/2007-978  була обмежена сумою 6 106 158 грн. 16 коп., а розмір процентів, що підлягає сплаті - 18,5% річних від цієї суми, що узгоджено сторонами у договорі поруки від 21 травня 2008 року, яким внесено зміни до договору поруки від 17 вересня 2007 року.
Що стосується додаткової угоди № 5 від 20.06.2008 року,  додаткової угоди № 7 від 18.08.2008 року, додаткової угоди № 8 від 18.08.2008 року, то зазначеними додатковими угодами банком було надано позичальнику кредитні транші в межах встановленого кредитного ліміту, а тому зазначені обставини не можуть вважатись збільшенням обсягу відповідальності поручителя. ( а.с. 20-26, т. 1; а.с. 12-16, т. 3).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2011 року ОСОБА_1 звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ВАТ КБ «Надра» про припинення правовідносин  за договором поруки від 17 вересня 2017 року та додатковою угодою від 21 травня 2008 року, посилаючись на укладення між банком та позичальником додаткових угод, що збільшують обсяг відповідальності поручителя.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ВАТ КБ «Надра та ЗАТ «Макарово» 14 серпня 2008 року була укладена додаткова угода № 6 до кредитного договору № 53/КЛ/2007-978, згідно з якою ліміт заборгованості за кредитною лінією збільшився з 6 106 158 грн. 16 коп. до 9  664 395,11 грн.
Також 18 серпня 2008 року  між ВАТ КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» була укладена додаткова угода № 8 до кредитного договору, згідно з якою банк надав товариству  кредитний транш в розмірі 1 424 274,12  грн. з відсотковою ставкою 23% річних, що мало наслідком збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами із 18,5% річних відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору.
Як зазначав позивач, зі змістом зазначених додаткових угод він ознайомлений не був, згоди на зміну істотних умов кредитного договору, що полягали у збільшенні кредитного ліміту та збільшенні відсоткової ставки, не надавав ( а.с. 116-118, т. 1).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2011 року у даній справі було відкрито провадження № 2-7637/11 ( а.с. 124, т. 1).
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до  Реєстру.
 
Як вбачається з опублікованого в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2011 року  по справі № 2-7637/11  за позовом ОСОБА_1 до ВАТ Комерційний банк «Надра», третя особа - ЗАТ «Макарово» про припинення правовідношення поруки, встановленої договором поруки та додатковою угодою, зазначеним рішенням суду, що набуло законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. 
При цьому суд вважав, що, виходячи з умов кредитного договору, зокрема п.2.8 кредитного договору № 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 року, п. 1.5 договору поруки, поручитель був повідомлений та знав про можливість укладання додаткових угод до кредитних договорів, згідно з якими можлива зміна відсоткової ставки.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» про припинення поруки з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України ( пропуск кредитором шестимісячного строку від дня настання виконання зобов`язання), поручитель ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги  умовами  кредитних договорів, додаткових угод до них, у тому числі умовами додаткової угоди № 9, якою було визначено обов`язкову суму щомісячного погашення основного боргу, при цьому поручитель жодним чином не посилався на збільшення обсягу його зобов`язань за цими додатковими угодами. (а.с. 156-159, т. 4).
 
Заперечення відповідача щодо неможливості задоволення позову з тих підстав, що ПАТ КБ «Надра» втратив статус кредитора, а правонаступник кредитора за договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, боржником у яких є ЗАТ «Макарово», - ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» не з`являється до суду та не пред`являє жодних вимог до поручителя ОСОБА_1 ,  колегія суддів відхиляє, оскільки апеляційним судом проведено заміну позивача його правонаступником відповідно до умов вищевказаного договору про відступлення прав вимоги від 06 грудня 2019 року та пред`явленого письмового повідомлення поручителю від 13 грудня 2019 року, а законність ухваленого рішення суду перевіряється судом апеляційної інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення  Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978  та ухвалення нового судового рішення  про часткове задоволення позовних вимог, а саме : про стягнення з ОСОБА_1  на користь  правонаступника ПАТ КБ  «Надра» - ТОВ ФК«Інвестохіллс Веста» заборгованості за кредитом  -     5 728 386 грн. 35 коп.,  інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту - 598 616 грн. 37 коп., три проценти річних -  516 025 грн. 60 коп.;  а всього  - 6 843 028  грн. 32 коп.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було понесено наступні судові витрати : судовий збір при пред`явленні позову - 1700 грн., ІТЗ - 120 грн., сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позову без розгляду - 121 грн. 80 коп., сплачено судовий збір при збільшенні позовних вимог - 1954 грн., сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги - 6495 грн. 74 коп., а всього понесено судових витрат - 10 391 грн. 52 коп.
Відповідачем ОСОБА_1   сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 2040 грн.
Враховуючи принцип пропорційності до вимог, що задовольняються судом апеляційної інстанції, та у задоволенні яких суд відмовляє, суд розподіляє судові витрати наступним чином : з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно сумі задоволених позовних вимог : 10 391 грн. 52 коп. х 31,46% = 3269 грн. 17 коп. ;  з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно сумі, у задоволенні якої позивачу відмовлено: 2040 грн. х 68,54% = 1398 грн. 22 коп.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на суму: 3269 грн. 17 коп. - 1398 грн. 22 коп. = 1870 грн. 95 коп. 
 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»  - задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978  - скасувати  та ухвалити у цій частині постанову: 
Позовні вимоги ПАТ КБ «Надра»,правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978  - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь  правонаступника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором № 53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року :       заборгованість за кредитом  -     5 728 386 грн. 35 коп.,   інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту - 598 616 грн. 37 коп.,  три проценти річних -  516 025 грн. 60 коп.;  а всього стягнути - 6 843 028 ( шість мільйонів вісімсот сорок три тисячі двадцять вісім) грн. 32 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року та кредитною угодою № 52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року  - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь правонаступника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» судові витрати  по сплаті судового збору в  сумі 1870 грн. 95 коп.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ідентифікаційний код - 41264766,
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            Повний текст постанови складено 20 жовтня 2021 року. 

  Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Немировська О.В.
                                                                                                         
                                                                                                         Махлай Л.Д.