ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2021 р.                                                                        Справа №921/1/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                В.М. Гриців
          О.І. Матущак,
секретар судового засідання М.С. Кіра
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні технологічні системи» за №04/06 від 29.06.2021 року (вх.  №01-05/2213/21 від 30.06.2021 року) 
на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року (суддя Н.О.  Андрусик; повний текст рішення складено 04.06.2021 року)
у справі № 921/1/21
за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні технологічні системи» (надалі ТзОВ «Універсальні технологічні системи»)
до відповідача: Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (надалі ТД НТП «Промінь»)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державного концерну «Укроборонпром» 
про зобов`язання вчинити дії,

за участю:
від позивача: Загородній Р.І. – керівник;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи (в режимі відеоконференції): Гетта Т.М. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзивів на позовну заяву

30.12.2020 року ТзОВ «Універсальні технологічні системи» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ТД НТП «Промінь» про зобов`язання здійснити нарахування орендної плати за користування державним майном згідно договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за № 1 від 14.08.2019 року, а саме: частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 933,0 м2 та частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2, що розташовані за адресою: вул.  Текстильна, 38, м.Тернопіль, в розмірі 50 відсотків від розміру, визначеного в договорі, починаючи з 12.03.2020 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами існують договірні відносини внаслідок укладення договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1 від 14.08.2019 року, відповідно до якого у позивача як орендаря виникли зобов`язання щодо використання орендованого майна та сплати орендних платежів. Дане нерухоме майно (нежитлові приміщення) Товариство отримало в користування з метою розміщення виробництва теплогенераторів, технологічного обладнання та виробів широкого вжитку. Позивач є суб`єктом малого підприємництва, який провадить виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах, що підтверджується фінансовою звітністю та штатним розписом. Однак, орендовані приміщення ним не використовуються у зв`язку з ухиленням орендодавця від погодження проведення невід`ємних покращень орендованого майна з метою його використання за цільовим призначенням. Такі приміщення знаходяться в незадовільному стані та потребують ремонту, що підтверджується актом приймання-передачі та актом обстеження стану приміщень від 07.07.2020. Згідно  постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»  на усій території України з 12.03.2020 року запроваджено карантинні обмеження та заборони на здійснення певних видів господарської діяльності, Вважає,  що на нього розповсюджуються правила щодо зменшення суми орендної плати на 50% відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», положення якої визначають, що на період дії карантину нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів, зокрема  для юридичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва  (п.2 додатку 2 постанови). Проте, відповідач ухиляється від прийняття відповідного рішення про зменшення розміру орендної плати за договором оренди № 1 від 14.08.2019 року. На переконання позивача, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача прийняти рішення про нарахування орендної плати в розмірі 50 відсотків від суми нарахованої орендної плати, починаючи з 12 березня 2020 року, тобто з моменту запровадження карантину за користування державним майном, що належить до державної власності, а саме: щодо частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), розташованого за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, загальною площею 933,0м2; частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), розташованого за адресою: м.Тернопіль, вул.Текстильна, 38, загальною площею 283,53м2.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що періоди карантинних обмежень Кабінетом Міністрів України регулярно змінювалися як і обмежувальні заходи, спрямовані на запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, в тому числі шляхом заборони чи обмеження здійснення окремих видів господарської діяльності. Відзначає, що такі заборони та обмеження на господарську діяльність позивача не поширювалися. Водночас, позивачем не надано доказів призупинення господарської діяльності безпосередньо в орендованих виробничих приміщеннях, яке було б пов`язано із запровадженим в Україні карантином. Звернув увагу на те, що  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, який набрав чинності 18.04.2020 та  Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року №553-ІХ, який набрав чинності 18 квітня 2020 року, передбачені певні умови, за наявності яких залежно від рівня обмежень у користуванні майном орендар має право вимагати зменшення орендної плати (у разі зміни умов господарювання або істотного зменшення можливості користування майном) або вимагати звільнення від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використане у повному обсязі у господарській діяльності. В той же час, покладення на нього обов`язку здійснення нарахування орендної плати в розмірі 50 відсотків, починаючи з 12.03.2020 року згідно  постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 року, яка набрала чинності 17.07.2020 року, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, суперечитиме одному з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Вважає, що задоволення позовних вимог призведе до збитковості діяльності Підприємства, адже випадку зменшення до 50% суми орендної плати за користування позивачем орендованими виробничими приміщеннями починаючи з 12.03.2020 року така сума орендної плати не буде покривати амортизаційних відрахувань, внаслідок чого Підприємство зазнає збитків на загальну суму 14750,78 грн.
Третя особа в письмових поясненнях позовні вимоги заперечила. Зазначила, що згідно з п. 127 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 року №483  не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) протягом строку його дії, окрім випадку, коли можливість користування майном істотно зменшилася через обставини, за які орендар не відповідає, тобто істотного пошкодження об`єкта оренди внаслідок дії обставин непереборної сили, які настали після підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта, за умови, що відновлення об`єкта до того стану, в якому він перебував до настання таких обставин, потребуватиме капітального ремонту об`єкта оренди). У такому випадку зменшення орендної плати або тимчасове (на період здійснення капітального ремонту) звільнення орендаря від сплати орендної плати здійснюється в порядку, встановленому законодавством. В спірному випадку незадовільний стан орендованого майна існував до підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта, а тому вказана норма Порядку №483 не може бути підставою для зменшення орендної плати, визначеної договором №1 від 14.08.2019 року. Також третя особа зазначає, що  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»  не встановлено безумовного звільнення орендаря від сплати орендної плати, а лише передбачено  можливість такого звільнення за певних умов. В свою чергу,  Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року №553-ІХ  встановлено, що на час дії карантинних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає згідно з ч.2  ст.286 ГК України, ч.ч.4, 6  ст.762 ЦК України, також є заходи,  запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб. Однак, позивачем не надано доказів істотного зменшення можливості користування майном, а також змін умов господарювання через впровадження карантинних обмежень, що виключає можливість задоволення його вимог.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року у справі №921/1/21 (суддя Н.О. Андрусик) частково задоволено позов ТзОВ «Універсальні технологічні системи». Зобов`язано ТД НТП «Промінь» здійснити нарахування орендної плати в розмірі 50 відсотків від розміру, визначеного в договорі оренди №1 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 серпня 2019 року, а саме: частини приміщень виробничого корпусу під літерою  В, загальною площею 283,53м2, що розташовані за адресою: вул.Текстильна, 38, м.Тернопіль (виходячи із розміру 3289,23 грн. без ПДВ орендної плати за базовий місяць оренди квітень 2019 згідно Розрахунку плати оренди державного майна), ТзОВ «Універсальні технологічні системи», починаючи з 16.06.2020 року. Відмовлено в іншій частині позовних вимог.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що незважаючи на встановлення сторонами договору №1 від 14.08.2019 незадовільного стану орендованих приміщень, площею 283,53м2, котрі потребували капітального ремонту як на дату їх передачі в оренду, так і по даний час, Орендодавець не погодив позивачу здійснення їх ремонту, попри неодноразові звернення з цього приводу. Відтак, неможливість використання повивачем частини приміщень, які передані в оренду по договору №1 від 14.08.2019, площею 283,53м2, не залежать від волі ТОВ «Універсальні технологічні системи» і, з огляду на встановлені обставини, за них товариство не може відповідати. Враховуючи неможливість використання Товариством частини нежитлових приміщень виробничого корпусу по причині їх незадовільного стану, суд застосував у цій частині позовних вимог положень ч.4  ст. 762 ЦК України  та встановив наявність підстав для здійснення нарахування орендної плати за їх користування в меншому, ніж вказано у договорі оренди розмірі, а саме 50% від розміру 3289,23 грн. без ПДВ, встановленого сторонами у Розрахунку плати за перший місяць оренди державного майна. Такі нарахування підлягають здійсненню з 16.06.2020 року, тобто з моменту відмови балансоутримувача здійснити їх нарахування (лист позивача від 11.06.2020 року, який відповідачем отримано та розглянуто), про що свідчить лист-відповідь №125 від 16.06.2020 року. Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наявності обов`язку у відповідача здійснити нарахування орендної плати у розмірі 50% відсотків від суми встановленої у договорі орендної плати за користування частини приміщень  виробничого корпусу під літерою «В», загальною площею 283,53м2, що розташовані за адресою: вул.Текстильна, 38, м.Тернопіль у зв`язку з його незадовільним технічним станом та неможливістю використання за призначенням та з огляду на відмову відповідача здійснити зменшення орендної плати. Щодо орендованих позивачем виробничих приміщень під літерою «В», загальною площею 933,0м,2  суд зазначив, що позивач не надав документального підтвердження факту неможливості їх використання у господарській діяльності. Актом прийому-передачі даного майна в оренду підтверджено задовільний стан цієї частини приміщень. Відтак, в частині позову щодо зменшення орендної плати за користування даними приміщеннями суд відмовив за необґрунтованістю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У своїй апеляційній скарзі (вх.  №01-05/2213/21 від 30.06.2021 року) на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року у справі №921/1/21, ТзОВ «Універсальні технологічні системи» просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задоволити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням корона вірусної хвороби COVID-19” фактично змінив обраний позивачем спосіб захисту, який ґрунтувався на нормах постанови КМУ №611 від 15.07.2020 року. Суд не обґрунтував, чому відхиляє застосування до даних правовідносин норми постанови КМУ №611, відповідно до якої звільняються орендарі від орендної плати (частково чи повністю) незалежно від того, чи припинили такі орендарі на період дії карантину свою діяльність в орендованому майні чи ні. Застосувавши до даних правовідносин Закон № 692-ІХ, суд фактично не захистив право позивача на отримання знижки за користування державним майном згідно договору, передбаченої постановою КМУ №611 від 15.07.2020 року на період дії карантину з 12.03.2020 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/5108/21 від 19.07.2021 року) частково погоджується з доводами скаржника, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
При цьому, третя особа не зверталась з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року у справі №921/1/21.
Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу. 

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.
Представник третьої особи просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Відповідач не делегував свого представника в судове засідання. 
18.10.2021 року представник відповідача Костова Н.З., яка діє на підставі довіреності б/н від 28.07.2021 року, надіслала на електронну адресу суду клопотання (вх. №01-04/7168/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням за межами України до 19.10.2021 року.
Колегія суддів порадившись, вирішила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки таке не підтверджено документально.
Крім того, суд врахував, що представник відповідача Костова Н.З. була присутня в судовому засіданні 20.09.2021 року та надала пояснення по суті апеляційної скарги. 
Враховуючи те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів видно, що 14 серпня 2019 року між Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь» (орендодавець) та ТзОВ «Універсальні технологічні системи» (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за №1, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, яке перебуває на балансі орендодавця, а саме: частину приміщень першого поверху адміністративно-побутового корпусу (літера «А»),  загальною площею 113,9м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  933,0м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  283,53м2, що розташоване за адресою: м.  Тернопіль, вул. Текстильна, 38 (а.с.8-13, т.1).
Загальна площа майна, що передається в оренду – 1330,43 кв.м. Майно передається з метою розміщення виробництва теплогенераторів, технологічного обладнання та виробів широкого вжитку (п.п. 1.2, 1.4 договору). 
Зі змісту п. 5.1, 7.1 договору вбачається, що передача майна в оренду здійснюється на підставі акту приймання-передавання, який підписується одночасно з цим договором.
У пункті 1.5 договору сторони визначили, що стан майна на момент укладення договору: потребує поточного чи капітального ремонту та визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком орендодавця і орендаря щодо проведення поточного та капітального ремонту. 
Згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.6, 5.7, 5.10 договору орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та використовувати майно; своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. орендар не має права здійснювати капітальний ремонт орендованого майна. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, він зобов`язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід`ємних поліпшень; протягом місяця після укладення цього договору обов`язково застрахувати орендоване майно не менше ніж на його вартість за звітом про оцінку, на користь орендодавця, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди; нести відповідальність за дотримання правил експлуатації майна, інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії в приміщеннях згідно із законодавством.
Орендодавець зобо`язується, у разі здійснення орендарем невід`ємних поліпшень орендованого майна, здійснювати контроль за здійсненням таких поліпшень, а також відшкодувати орендарю вартість зроблених останнім невідокремлюваних поліпшень орендованого майна в межах збільшення вартості орендованого майна в результаті таких поліпшень у разі розірвання договору оренди з ініціативи чи з вини орендодавця або суб`єкта, уповноваженого управляти майном. Ця умова договору не поширюється на випадки неналежного виконання обов`язків орендаря, визначених пунктами 5.1-5.12 договору (п.7.4 договору).
У розділі 3 договору сторони узгодили орендну плату. Орендна плата перераховується орендарем щомісячно у строк на пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 30% від суми орендної плати до Державного бюджету, а 70% від суми орендної плати - на рахунок орендодавця. До 15 числа орендар зобов`язаний надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу орендодавця орендар зобов`язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786  (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 року  20421,36грн.  за місяць (п.3.1, 3.2 договору).
Згідно з Розрахунком плати за перший (базовий) місяць оренди державного майна, що є додатком до Порядку погодження Фондом державного майна України, його відділеннями та представництвами розміру плати за оренду державного майна, базовий розмір орендної плати за квітень 2019 за оренду частини приміщень адміністративного корпусу під літерою «А», площею 113,9м2 -   5079,64 грн; за оренду частини приміщень виробничого корпусу під літерою «В», площею 933,0м2  - 12052,49 грн та за оренду частини  приміщень виробничого корпусу під літерою «В», площею 283,53м2  - 3289,23грн. (а.с.15-16, т.1).
В пунктах 3.5, 3.6 договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на розрахований державними органами статистики індекс інфляції за наступний місяць. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.
Згідно з п. 3.7 договору  розмір орендної плати переглядається  на вимогу однієї із сторін  у разі  зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану орендованого майна з незалежних від сторін причин та  в інших випадках,  передбачених чинним законодавством.
Відповідно до п. 4.1 договору передбачені законодавством амортизаційні відрахування на орендоване майно нараховуються відповідно до законодавства і в першочерговому порядку використовуються на повне відновлення орендованих основних фондів.
У відповідності до п.4.2 договору  поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок амортизаційних відрахувань, є власністю держави. 
Відновлення орендованого майна здійснюється орендарем відповідно до пунктів 5.3, 5.6, 6.2 цього договору (п.4.3 договору).
В пункті 4.4 договору передбачено, що для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим  наказом Фонду державного майна України 25 травня 2018 року №686.
Згідно з п. 10.1 цей договір укладено на 35 місяців, та діє з 14.08.2019 року по 14.07.2022 включно.
Відповідно до п. 10.3 договору зміни до умов цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються сторонами протягом одного місяця з дати їх письмового подання до розгляду іншою стороною. Договір може бути розірвано орендодавцем в односторонньому порядку у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань.
Відповідно до акту приймання-передачі від 14.08.2019 року орендодавець передав орендарю державне індивідуально визначене майно, що розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, а саме: частину приміщень першого поверху адміністративно-побутового корпусу (літера «А»),  загальною площею 113,9м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  933,0м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  283,53м2 (а.с.14, т.1). 
Також в акті приймання-передачі від 14.08.2019 року відображено технічні характеристика майна на момент передачі в оренду. Так, частина приміщень адміністративно-побутового  корпусу (літера «А»), загальною площею 113,9м2 – стан задовільний, потребує поточного ремонту; частина приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 933,0м2 – стан задовільний, потребує поточного ремонту; частина приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2 – стан  незадовільний,   потребує капітального ремонту.
07.07.2020 року комісією орендаря за участю представників орендодавця проведено обстеження стану частини приміщень виробничого корпусу (літера "В"), про що складено акт обстеження, в якому зафіксовано, що у зв`язку з погодніми умовами, великою кількістю дощових опадів за зимово-весняний період 2020 року у покрівлі даху над приміщеннями, загальною площею 976м2  збільшилась кількість місць протікання, погіршився стан поверхневого водовідведення дощової води даху, що призвело до затоплення 62% орендованих приміщень. У зв`язку з значним затопленням і затриманням води на поверхні - 70% підлоги орендованої площі стало мокрою і слизькою, внаслідок чого підтоплено виготовлені біотеплогенератори на площі 233м2.  Через протікання даху окремі елементи під дією води піддались корозії у місцях примикання стін до бетонно-цегляної основи.  У приміщенні відсутня опалення. У колонах виробничого корпусу конструктивно передбачено систему водовідведення дощової води, яка протікає. У цих колонах встановлено електричні розподільчі щити, які замокають під дією дощової води, через що існує загроза замикання системи електропостачання та небезпека ураження електричним струмом працівників, які працюють з електроінструментом та зварювальним обладнанням. Комісія дійшла висновку про недопущення руйнування виробничого корпусу 9 (літера «В») та необхідності вжиття термінових заходів по проведенню комплексу ремонтно-будівельних робіт з відновлення та модернізації конструкції покрівлі виробничого корпусу, а також встановлення системи опалення (а.с.17-19, т.1).
На звернення ТзОВ «Універсальні технологічні системи» щодо надання згоди на здійснення за власний рахунок невід`ємних поліпшень орендованого державного майна (приміщень виробничого корпусу (літера «В») із встановленням інноваційної системи опалення, Державний концерн «Укроборонпром» в листі від 13.12.2019 №UOP13.1.2-10138 визнав недоцільним здійснення запропонованих позивачем  поліпшень виробничого корпусу згідно представленого Робочого проекту на загальну суму 6112,823 тис. грн з ПДВ (а.с.22, т.1).
Позивач в листі № 02/06 від 11.06.2020 року, адресованому відповідачу, зауважив, що договірні відносини передбачали здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна (п.п. 4.4, 5.6 договору оренди). Поряд з цим, орендар не має права здійснювати капітальний ремонт орендованого майна (п. 5.6 договору оренди). Виробнича діяльність в орендованих приміщеннях здійснювалась у вкрай недопустимих мікрокліматичних умовах на робочих місцях, які відзначалися пониженою температурою повітря та підвищеною вологістю. Аварійний стан приміщень постійно створює небезпеку для працівників.  Проінформував, що враховуючи стан частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53 кв.м, ці приміщення протягом дії договору Товариство не використовує із незалежних від нього причин. Покликаючись  на норми  ст.286 ГК України,  ст.768 ЦК України, ч. 5  ст.16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  просило зменшити розмір орендної плати за використання нерухомого майна згідно договору оренди №1, зокрема припинити нарахування орендної плати за частину приміщення виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2, у зв`язку з їх тимчасовим невикористанням, та водночас, вказуючи про зацікавленість у співпраці в питаннях роботи в рамках створення інноваційних проектів генерації, когенерації та конвертації енергії, створенні нових робочих місць (а.с.23-26, т.1).
У листі-відповіді №125 від 16.06.2020 року Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь» повідомило, що вирішення питання щодо зменшення розміру орендної плати державного майна потребує погодження з Державним концерном «Укроборонпром» та відповідне звернення скеровано до Концерну. Зазначило про наявність у Товариства заборгованості в сумі 27000,00 грн станом на  червень 2020 року (а.с.28, т.1).
01.07.2020 року ТзОВ «Універсальні технологічні системи» звернулося до орендодавця з листом за №01/07, в якому, посилаючись на пункт 10.3 договору оренди, що регулює питання внесення змін до договору за взаємною згодою сторін та аварійний стан покрівлі виробничого корпусу літера «В», площею 283,53 кв.м, вдруге просив зменшити розмір орендної плати  згідно договору оренди майна № 1 від 14.08.2019 року, зокрема припинити нарахування орендної плати за вказану частину приміщень (а.с.29-30, т.1).
27.07.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом № 03/07 «Щодо нарахування орендної плати під час дії карантину», в якому втретє зазначав про неможливість використання приміщень виробничого корпусу літера «В», площею 283,53  кв.м. по причині аварійного стану покрівлі даху, про відсутність інформації щодо надання згоди Концерну на перегляд розміру орендної плати та зменшення орендної плати. Враховуючи норми постанови КМУ № 611 від 15.07.2020 року «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину»  просив здійснити перерахунок орендної плати, починаючи з дати запровадження карантину та в подальшому на період дії карантину, нараховувати орендну плату за користування державним майном в розмірі 50 % суми нарахованої орендної плати за користування майном – частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 1216,53 кв.м (частина приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 933,0м2, та частина приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2 (а.с.27, 31, т.1).
В листі-відповіді за №180 від 17.08.2020 року Тернопільське державне науково-технічне  підприємство «Промінь» повідомило орендарю, що зміна договору оренди, в т.ч. в частині орендної плати може відбутися тільки при погодженні такої зміни уповноваженим органом управління - Державним концерном «Укроборонпром» (а.с.32, т.1).
19.08.2020 року позивач звернувся до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» з листом №02.08, в якому повторно просив відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15 липня 2020 року «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» прийняти рішення про нарахування орендної плати за користування орендованим державним майном (частини приміщення виробничого корпусу літера «В», загальною площею 283,53  кв.м. та частини приміщення виробничого корпусу літера «В», загальною площею 933,0 кв.м) у розмірі 50 відсотків від суми нарахованої орендної плати з 12 березня 2020 року (а.с.33-34, т.1).
Відповідач залишив вказану вимогу без задоволення, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1  ст.628 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1  ст. 629 Цивільного кодексу України).
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України.
Статтею 193 Господарського кодексу України  та  статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У відповідності до частини 1  статті 759 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Положеннями статті 762 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)  визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
У даній справі судом встановлено, що на підставі договору оренди за №1 від 14.08.2019 року та відповідно до акту приймання-передачі від 14.08.2019 року відповідач передав позивачу державне індивідуально визначене майно, що розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, а саме: частину приміщень першого поверху адміністративно-побутового корпусу (літера «А»),  загальною площею 113,9м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  933,0м2; частину приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею  283,53м2.
Окрім того в Акті приймання-передачі від 14.08.2019 року сторони відобразили технічний стан приміщень, отриманих позивачем в оренду. У задовільному стані, що потребують поточного ремонту були частина приміщень адміністративно-побутового корпусу (літера «А»), загальною площею 113,9м2 та частина приміщень виробничого корпусу (літера «В», загальною площею 933,0м2; частина приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2  – стан незадовільний, потребують капітального ремонту.
Відповідно до п. 3.2 договору оренди №1 від 14.08.2019 року орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786  (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 року  20421,36грн  за місяць.
При цьому, згідно з Розрахунком плати за перший (базовий) місяць оренди державного майна базовий розмір орендної плати за квітень 2019 за оренду частини  приміщень виробничого корпусу під літерою «В», площею 283,53м2  становить 3289,23  грн.
Оскільки орендоване майно є державною власністю, то до спірних правовідносин застосовуються положення  Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду.
Позивач вважає, що має право на нарахування орендної плати у розмірі, що становить 50% розміру плати, визначеного у договорі з підстав невикористання майна. При цьому посилається на приписи  ст. 286 ГК України, ч. 4  ст. 762 ЦК України, а також положення  постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", п. 2 якої установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,  нарахування орендної плати  за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786,  здійснюється  у розмірі, зокрема  50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.
Частиною четвертою  статті 762 Цивільного кодексу України   (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.
Відповідно до частини 2  статті 286 Господарського кодексу України  орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.
Сторони не заперечують, що незважаючи на незадовільний стан орендованих приміщень - частини приміщень виробничого корпусу (літера «В»), загальною площею 283,53м2, котрі потребували і потребують капітального ремонту, орендодавець не погодив позивачу здійснення їх ремонту. 
Таким чином, неможливість використання повивачем частини приміщень, площею 283,53м2, які передані в оренду по договору №1 від 14.08.2019 року, не залежать від волі ТзОВ «Універсальні технологічні системи» і за них позивач не відповідає.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для застосування в цій частині позовних вимог положень ч.4  ст.762 ЦК України та здійснення нарахування орендної плати за їх користування в меншому, ніж вказано у договорі оренди розмірі, а саме 50% від розміру орендної плати 3289,23 грн без ПДВ, встановленого сторонами у Розрахунку плати за перший місяць оренди державного майна.
При цьому, суд правомірно встановив, що такі нарахування підлягають здійсненню з 16.06.2020 року, тобто з моменту відмови відповідача, яка міститься в листі за №125 від 16.06.2020 року.
Слід відзначити, що постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020   «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»  відповідно до  статті 29  Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб” з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався згідно постанов Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 15 липня 2020 року «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину»  установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 
1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 
2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до  Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з  додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з  додатком 3.
Згідно з пункту 2 додатку 2  до  постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611  до переліку орендарів, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати  належать вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах).
Однак, Законом України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14, відповідно до якого з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року  №211  (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу.
З прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020р. №553-ІХ, який набрав чинності 18 квітня 2020 року, пункт 14 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до  частини другої  статті 286 Господарського кодексу України, частин  четвертої  та  шостої  статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб».
Таким чином, залежно від рівня обмежень у користуванні майном орендар має право вимагати  зменшення орендної плати  (у разі зміни умов господарювання або істотного зменшення можливості користування майном);  звільняється від плати  за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використане у повному обсязі.
Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» №692-IX від 16.06.2020, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14  розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України  викладено в новій редакції, відповідно до якої установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року  № 211  (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.
У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.
Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.
Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді
Фонд державного майна України в листі №10-16-15429 від 04.08.2020 «Щодо звільнення орендарів від орендної плати» надав роз`яснення про порядку застосування  звільнення орендарів  державного майна від сплати орендної плати та зазначив, що для прийняття рішення орендодавця на звільнення орендаря від орендної плати регіональним відділенням необхідно здійснити комісійний огляд  об`єкта оренди в порядку, наведеному в листі ФДМ від 30.04.2020 за № 10-16-8306. Фонд держмайна пропонує  такий  алгоритм дій для отримання звільнення від орендної плати: 1. Перевірити, чи поширюються заборони зі здійснення певного виду підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені  постановою Кабміну від 103. 2020 року №  211,   на вид діяльності (цільове призначення), за яким використовується державне майно за договором оренди. 2. Якщо так, то орендар звертається із заявою до орендодавця із проханням звільнити такого орендаря від орендної плати за договором відповідно до ст. 762 ЦКУ. 3. Після отримання звернення орендаря орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт. 4. На підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження орендодавець приймає рішення про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період карантину.
Таким чином, для реалізації права  на звільнення  від орендної плати, позивачу необхідно було звернутися з відповідною заявою до орендодавця. Реалізовуючи таке право, позивач просив зменшити її нарахування.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази про обстеження орендованого приміщення у визначеному порядку з метою фіксування призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди та складання відповідного акту. Позивач обмежився доводами про неможливість використання орендованих приміщень у зв`язку з їх незадовільним станом, необхідність їх капітального ремонту, здійснення якого орендодавець не погодив. Також до матеріалів справи не приєднано доказів припинення використання орендованого майна у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень.
Враховуючи вказані обставини та відсутність доказів неможливості в повній мірі використовувати орендоване майно через впровадження карантинних обмежень, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги позивача в частині зменшення розміру орендної плати на підставі  постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину»  у зв`язку з недоведеністю умов, за наявності яких  законом  надається право орендодавцю на зменшення орендної плати на 50%.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19” фактично змінив обраний позивачем спосіб захисту, який ґрунтувався на нормах постанови КМУ №611 від 15.07.2020 року, є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам у справі, враховуючи таке. 
Визначення підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення обґрунтованості позовних вимог та застосування норм матеріального і процесуального права до спірних правовідносин - обов`язком суду, який виконав суд під час розгляду даної справи.
Інші аргументи апелянта не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року у справі № 921/1/21.
Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні технологічні системи» за №04/06 від 29.06.2021 року (вх. № 01-05/2213/21 від 30.06.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 20.05.2021 року у справі № 921/1/21 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    В.М. Гриців

        Суддя                                                                                                    О.І. Матущак