ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9123/20	

головуючий суддя І інстанції - Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №280/9123/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області   про  зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби України в Запорізькій області постановити рішення про повернення коштів в розмірі 20304.39 грн. ОСОБА_1 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління юстиції повернути помилково сплачені кошти в розмірі 20304.39 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що має право на повернення  помилково сплачених коштів за ОСОБА_2 в розмірі 20304.39 грн.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області   було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 12.02.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято вимогу № Ф-3868-49 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДФС у Запорізькій області недоїмки у розмірі 18276,72 грн. та вимогу № Ф-3868-49 від 05.07.2019 на суму 2754,18 грн.
Відповідно до автоматизованої системи виконавчого провадження наявна інформація про виконавче провадження №59063069, яке було відкрите відносно ОСОБА_2 .
27.06.2019 головним державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59063069 по стягненню з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДФС у Запорізькій області недоїмки у розмірі 18276,72 грн.,  тому як сума боргу за виконавчим документом (вимога  № Ф-3868-49  від12.02.2019), виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачено в повному обсязі.
До матеріалів справи позивачем долучена копія квитанції від 18.06.2019 (а.с.3) відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила суму боргу 20304,39 грн. за виконавчим провадженням №590630699 (слід звернути увагу, що ВП №59063069), отримувач Комунарський ВДВС ЗМУЮ.
Так, ОСОБА_1 , є родичкою приватного підприємця ОСОБА_2 , яка більш ніж 9 років знаходиться за межами України та не займається підприємницькою діяльністю в Україні, за власною ініціативою задовольнила вимоги про сплату боргу недоїмки, що були пред`явлені Державною фіскальною службою у Запорізькій області до ОСОБА_2 .
В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/4486/19 від 20 листопада 2019 року позовна заява ОСОБА_2 була задоволена, визнана протиправною та скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області № Ф - 3868-49 від 12 лютого 2019 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області № Ф - 3868-49 від 05 липня 2019 року.
ОСОБА_1 , вважаючи, що помилково сплатила за ОСОБА_2 суму боргу по вимогам Головного управління ДФС у Запорізькій області в загальній сумі 20304,39 грн., а отже остання підлягає поверненню, звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилаючись на приписи Податкового кодексу України, виходив з того, що позовна вимога щодо зобов`язання ГУ ДПС у Запорізькій області постановити рішення про повернення ОСОБА_1 коштів в розмірі 20304,39 грн. на її банківську карту пред`явлена неналежним позивачем по справі.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (далі - Порядок №787).
Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
При цьому, повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.
Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
У вказаному пункті 5 Порядку №787 також зазначено, що подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку №787 подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку №787 подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Відповідно до пункту 10 Розділу І Порядку №787, подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.
Аналіз положень вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що у разі підтвердження факту помилкової сплати коштів до бюджету, вони можуть бути повернуті за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
При цьому, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про помилкове або надмірно зарахованих до бюджету платежів та інших доходів бюджеті.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції  від 18.06.2019 року, грошові кошти у розмірі 20304.39 грн. були сплачені позивачем з метою погашення заборгованості з єдиного соціального внеску ОСОБА_2 , який примусово стягувався в межах виконавчого провадження № 0590630699.
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.09.2021 року № 61070/6/08-01-20-06, наведені грошові кошти в розмірі 18276.72 грн. надійшли на рахунок єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 .
Відтак, в силу приписів Порядку №787, саме ОСОБА_2 наділена правом на подання заяви про повернення надміру сплачених коштів, що свідчить про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог.
Поряд з вказаним, зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що мотивування підстав відмови в задоволенні позовних вимог позивача ґрунтують на положеннях Податкового кодексу України.
Так, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що грошові кошти у розмірі 18276.72 грн. були сплачені як єдиний соціальний та надійшли на відповідний рахунок єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Натомість, згідно ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є  консолідованим страховим внеском, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та не є податком або збором.
Відтак, застосування до спірних правовідносин положень Податкового кодексу України є помилковим, оскільки останнім не регулюються питання сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.
Що стосується зазначених в апеляційній скарзі вимог про зобов`язання Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління юстиції повернути помилково сплачені кошти в розмірі 20304.39 грн., то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Приписами ч. 5 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Як вбачається з адміністративного позову позивача та вимог, що розглядались судом першої інстанції, остання просила зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби України в Запорізькій області постановити рішення про повернення коштів в розмірі 20304.39 грн.
В свою чергу, відповідно до апеляційної скарги позивача, остання просить рішення суду першої інстанції скасувати та зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального управління юстиції повернути помилково сплачені кошти в розмірі 20304.39 грн.
Відтак, в апеляційній скарзі позивачем були заявлені вимоги та підстави, що не були заявлені в суді першої інстанції, а відтак останні не підлягають розгляду та, як наслідок не можуть бути задоволені.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Частиною 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №280/9123/20  - змінити, виклавши текст мотивувальної частини в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду                           від 22.04.2021 року в адміністративній справі №280/9123/20  - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених  п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко