СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року                                      м. Харків                        Справа № 905/603/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М. , суддя  Стойка О.В.
секретар судового засідання  Полупан Ю.В.
за участю представників:
позивача –Тимошенко О.І. (бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції)       
відповідача – не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фурлендер Віндтехнолоджі” (вх. №2849Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2021 
у справі №905/603/21 (суддя Бокова Ю.В., повний текст рішення підписано 16.08.2021)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс”, м.Маріуполь Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фурлендер Віндтехнолоджі”, м.Краматорськ Донецької області 
про стягнення штрафних санкцій в розмірі 411.524,52 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі” про стягнення штрафних санкцій в розмірі 411.524,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на прострочення строків оплати за договором на надання транспортних послуг та послуг вантажопідіймальної техніки №522/2019-26ТУ від 10.10.2019, внаслідок чого, позивачем було нараховано штрафні санкції в розмірі 411.524,52 грн, які останній просить стягнути з ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі”. 
Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.08.2021 позовні вимоги    задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі” на користь ТОВ “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” 3% річних в сумі 61.409,33 грн, інфляційні втрати в сумі 91.231,96 грн, пеню в сумі 210.236,49 грн, судовий збір в сумі 5443,17 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач, ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі”, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:  
- судом першої інстанції було надано неправильну оцінку наданих позивачем доказів, зокрема додатку №5 до спірного договору, оскільки зазначений додаток сторонами не узгоджувався про що свідчить відсутність підпису та відбитку печатки з боку відповідача;
- нарахування неустойки за актом №2481 від 20.12.2019 із застосуванням умов додатку №5 є незаконним;
- суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що відповідач не отримував від позивача рахунків на оплату та дійшов помилкового висновку, що виставлення рахунків не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України. 
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі”, призначено її до розгляду на 19.10.2021 та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів заявнику апеляційної скарги в порядку    ст. 263 ГПК України.
04.10.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11511), в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі” в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач не навів достатнього обґрунтування скасування рішення суду першої інстанції та не надав доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Обґрунтовуючи відзив на апеляційну скаргу позивач зазначає наступне:
- не має підстав вважати нарахування неустойки за актом №2481 від 20.12.2019 та посилання на додаток №5 незаконним, з огляду на те, що підчас розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заперечував проти змісту додатку №5 до договору та викладених в ньому умов, зокрема – в частині строків здійснення відповідачем остаточного розрахунку за наданні послуги;
- твердження відповідача щодо неотримання ним рахунків на оплату послуг від позивача спростовуються матеріалами справи, оскільки на підтвердження виставлення рахунків позивачем надавались засвідченні копії роздруківок з електронної поштової скриньки  ТОВ «ПБП «Азовінтекс», що не суперечить умовам договору;
- за час існування договірних відносин між позивачем та відповідачем склалась усталена практика взаємного обміну електронними копіями паперових документів, який не забороняється господарським законодавством.     
Від представника ТОВ "Проектно-Будівельне підприємство "Азовінтекс"- Тимошенка О.І. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,  призначеному на 19.10.2021 об 11:30 год., поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено відповідною ухвалою Східного апеляційного господарського спуду від 18.10.2021. 
06.10.2021 на електрону адресу апеляційного суду від ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі” надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№11632), в якому заявник апеляційної скарги просить перенести судове засідання на іншу дату, в зв`язку з неможливістю представника брати участь в даному судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому процесі по адміністративній справі, призначеному на цю ж дату. 
Клопотання аналогічного змісту надійшло від апелянта на адресу Східного апеляційного господарського суду за допомогою поштового зв`язку 11.10.2021.  
З метою повного та всебічного вивчення справи в судовому засіданні оголошувалась перерва до 09.11.2021, що відображено у відповідній ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2021, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи – було відмовлено.  
04.11.2021 на електрону адресу апеляційного суду від ТОВ “Фурлендер Віндтехнолоджі” знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№12743), в якому заявник апеляційної скарги просить перенести судове засідання на іншу дату, в зв`язку з неможливістю представника брати участь в даному судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому процесі в Господарському суді Київської області, призначеному на цю ж дату. 
Відповідно до ч. 1, 2  ст. 202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3  ст. 202 ГПК України  якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Правовий аналіз приписів наведеної вище норми чинного процесуального законодавства свідчить про те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу, а саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні.
Судом враховано, що відповідачем у даній справі є юридична особа, яка на власний розсуд обирає представників для захисту та представництва її інтересів. Апелянтом не доведено суду неможливості розгляду справи без участі його представника на підставі письмових доказів у справі, у зв`язку з чим суд відхиляє клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні вже оголошувалась перерва і відповідач вже звертався до апеляційного суду із клопотанням про відкладення розгляду даної справи. Також, слід зазначити, що у відповідності до приписів ст. 197 ГПК України, судове засідання може проводитись в режимі відеоконференції поза межами суду, в тому числі і за допомогою власних технічних можливостей.   
Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, наведених у відзиві на скаргу, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини:
- 10.10.2019 укладено між ТОВ «ПБП «Азовінтекс» (позивач у справі, виконавець за договором) та ТОВ «Фурлендер Віндтехнолоджі» (відповідач у справі, замовник за договором) договір про надання транспортних послуг та послуг вантажопідіймальної техніки №522/2019-26ТУ, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначеним даним договором та додатками до нього виконавець надає комплект техніки з екіпажем для надання послуг на об`єктах замовника. Договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.  
Іншими умовами даного договору сторони визначили такі умови:
ціна - сума вартості всіх послуг, в межах договору та додатків до нього (п. 1.2);
кран - надається на підставі письмової заявки замовника, оформленої за формою, визначеною згідно додатку №1 до договору та поданою не менш ніж за 10 днів до дня виділення крану, 
строки надання послуг -  за фактом виконання (п. 2.2);
приймання послуг - щоденно, шляхом відмітки відповідальною особою замовника у талонах замовника до шляхового листа (п. 2.3),

тривалість та інші умови надання послуг краном - узгоджуються сторонами у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною (п. 2.5),
договірна вартість послуг - визначається додатком до договору (п. 4.1),    
оплата послуг здійснюється, виходячи із показників розрахунку вартості послуг (1 машино-час, 1 машино-зміна і т.п.) - згідно додатків (п. 4.2),
кожний рахунок сплачується на підставі актів приймання-передачі наданих послуг (п. 4.3),
розрахунки замовником здійснюються у порядку, обумовленому у додатках (п. 4.6).
замовник підписує та направляє виконавцю акт наданих послуг протягом 3-х днів з моменту його отримання або надає мотивовану відмову від його підписання. Акт вважається підписаним замовником за відсутності відповіді останнього протягом 3-х днів з моменту направлення акту виконавцем (п. 4.8). 
за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь строк затримки платежів (п. 5.2), 
договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором (п. 11.9);
- на виконання пункту 4.6 спірного договору сторонами складено відповідні додатки, якими сторони узгодили договірну вартість надання послуг техніки із визначенням дати для проведення остаточного розрахунку за наданні послуги (п. 5, п. 7 додатків):
додаток №2 – вартість послуг 798.021,00 грн з ПДВ до 31.10.2019,     
додатком №3 – вартість послуг 379.770,00 грн з ПДВ до 15.11.2019,
додаток №4 – вартість послуг 86.490,00 грн з ПДВ, 
додаток №5 – вартість послуг 611.910,00 грн з ПДВ
при цьому, згідно п.7 додатків №4 та №5 авансовий платіж в розмірі 100% послуг техніки, що очікуються, замовник здійснює шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок виконавця не менше, ніж за 1 (один) банківський день до початку надання послуг техніки, остаточний розрахунок за фактично відпрацьований час здійснюється протягом 5 днів після надання усіх послуг та підписання акта надання послуг та виставлення рахунку;          
- на виконання умов спірного договору позивачем було надано відповідачу послуги  на загальну суму 3.277.881,00 грн, що підтверджується актами надання послуг на які позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату: 
№1884 від 17.10.2019  –  рахунок №1744 на суму 798.021,00 грн з ПДВ, 
№1956 від 28.10.2019 – рахунок №1906 на суму 379.770,00 грн з ПДВ, 
№2341 від 02.12.2019 –  рахунок №2244 на суму 86.490,00 грн з ПДВ,  
№2481 від 20.12.2019 –  рахунок №2398 на суму 611. 910,00 грн з ПДВ, 
однак, ТОВ «Фурлендер Віндтехнолоджі» здійснив оплату наданих послуг несвоєчасно, із порушенням строків, встановлених спірним договором та додатками до нього;
- відповідачем здійснено оплату отриманих послуг за спірним договором 
06.03.2020 на суму 116.056,50 грн платіжним дорученням №13183,
02.03.2021 на суму 543.074,91 грн платіжним дорученням №14096; 
- 29.10.2020 укладено між ТОВ «Фурлендер Вінтехнолоджі» (боржник), ТОВ «ФВТ Сервіс» (цесіонарій), ТОВ «ПБП «Азовінтекс» (цедент) договір відступлення права вимоги №522/2020-86, за умовами якого цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором №522/2019-26ТУ від 10.10.2019 в частині оплати  ТОВ «Фурлендер Вінтехнолоджі» послуг у розмірі 654.000,00 грн, що є частиною суми боргу боржника перед цедентом за актом №1884 від 17.10.2019 за договором надання послуг. В свою чергу, ТОВ «ФВТ «Сервіс» зобов`язаний сплатити ТОВ «ПБП «Азовінтекс» грошові кошти на відступлення права вимоги в строк до 30.10.2020 включно, але доказів виконання договору відступлення права вимоги у вигляді сплати ТОВ «ФВТ Сервіс» грошових коштів у сумі 654.00,00 грн не надано; 
- 25.01.2021 між ТОВ «Фурлендер Віндтехнолоджі» та ТОВ «ПБП «Азовінтекс» уповноваженими особами обох сторін підписано акт взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 2.507.824,50 грн (при цьому, кредиторську заборгованість було зменшено відповідача на суму 654.000,00 грн);
- станом на квітень 2021 року (на момент подання позовної заяви) заборгованість за спірним договором надання послуг відповідачем погашена (в тому числі щодо плати коштів в сумі 654.000,00 грн за актом №1884);
- в зв`язку з тривалою затримкою розрахунків за договором, позивачем було нараховано відповідачу пеню, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості. 
Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів до господарського суду з позовом до ТОВ «Фурлендер Віндтехнолоджі» про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 411.524,52 грн, з яких пеня в розмірі 205.666,49 грн, 3% річних – 69.802,29 грн, інфляційних втрат – 136.055,74 грн.
В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову зауважує, що посилання позивача на те, що розрахунки №1744, №1906, №2244, №2398 на оплату були своєчасно пред`явлені шляхом направлення на електрону поштову адресу відповідача не відповідає дійсності, доказів виставлення позивачем рахунків для сплати позивачем не надано. 
Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції визнав доведеним факт надання послуг позивачем відповідачу, що є предметом спірного договору, та відповідно до якого строк виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті послуг є таким, що настав. Проте, відповідач здійснив оплату отриманих послуг із порушенням строків, встановлених договором та додатками до нього, що стало підставою для нарахування та стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у    апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте за результатами повного з`ясування обставин справи та судом було надано вірну оцінку наявним у справі доказам.
У відповідності до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
За змістом загальних положень  ст. 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти, які відповідно до  ст. 509 ЦК України  є підставою виникнення зобов`язань.
Згідно приписів статей 627 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій на умовах договору про надання транспортних послуг №522/2019-26ТУ від 10.10.2019, укладеним між ТОВ «ПБП «Азовінтекс» та ТОВ «Фурлендер Віндтехнолоджі» у вигляді стягнення нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про послуги та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень глави 63 Цивільного кодексу України.
Як встановлено ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цій строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Як вже зазначалось, спірним договором визначено, що підставою для оплати отриманих послуг є акти приймання-передачі, при чому розрахунки замовником за послуги здійснюються у порядку, обумовленому у додатках до даного договору.
Позивачем на підтвердження зобов`язань відповідача по сплаті зобов`язань за отримання наданих послуг за спірним договором надано акти надання послуг, за якими у відповідності до п. 4.6 договору, оплата повинна була бути здійснена наступним чином:
- за актом № 1884 від 17.10.2019 на суму 798.021,00 грн – до 31.10.2019 включно (враховуючи п.5, п.7 додатку №2); 
- за актом № 1956 від 28.10.2019 на суму 379.770,00 грн – до 15.11.2019 включно (враховуючи п.5, п.7 додатку №3);
- за актом № 2341 від 02.12.2019 на суму 86.490,00 грн – до 07.12.2019 включно (враховуючи п. 7 додатку №4);
- за актом № 2481 від 20.12.2019 на суму 611.910,00 грн– до 25.12.2019 включно (враховуючи п. 7 додатку №5).
Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг виконував неналежним чином здійснюючи часткові оплати несвоєчасно, порушуючи умови спірного договору про надання послуг в частині дотримання строків оплати. 
Згідно з приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.
В пункті 5.2. договору про надання послуг сторони дійшли згоди, що за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь строк затримки платежів. 
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини 2  статті 625 Цивільного кодексу України  нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
В даному випадку позивач просив стягнути з відповідача нараховані на суму прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №522/2019-26ТУ від 10.10.2019 пеню, 3% річних та інфляційні втрати за чотирма окремими актами надання послуг, а саме - №1884, 1956, №2341, №2481, - здійснивши окремий розрахунок штрафних санкцій по кожному із них, який було надано до суду. 
Судом першої інстанції, при розгляді даної справи, було встановлено порушення відповідачем вимог договору в частині своєчасного проведення оплат, в зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, що було частково задоволено місцевим господарським судом, після здійснення власного перерахунку та беручі до уваги відповідні періоди і суми заборгованостей, та із чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне. 
Так, при розрахунку штрафних санкцій (пені, 3% річних, інфляційних втрат) по всіх чотирьох актах господарським судом були встановлені методологічні та арифметичні невірності із якими погоджується колегія суддів. Також позивачем помилково було включено дату повної сплати суми заборгованості (02.03.2021) в період часу, за який здійснювалися нарахування штрафних санкцій про кожному акту.
За актом №1884 від 17.10.2019 було виставлено рахунок №1744 на суму 798.021,00 грн з ПДВ зі строком виконання до 31.10.2019 включно (з урахуванням п. 5, п.7 додатку №2 до договору). 
Беручи до уваги припинення зобов`язань відповідача перед позивачем щодо сплати грошових коштів в сумі 654.000,00 грн (що підтверджується актом взаєморозрахунків від 25.01.2021), з 30.10.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за вищезазначеним актом становила 144.021,00 грн. При цьому, 02.03.2021 відповідачем було здійснено погашення заборгованості на загальну суму 543.074,91 грн (в тому числі й за вказаним актом), тож заборгованість за актом №1884 від 17.10.2019 є погашеною з 02.03.2021. 
Зокрема, позивачем помилково зазначено заборгованість за актом №1884 в сумі 798.021 грн після 30.10.2020, в той час як вона становила 144.021,00 грн та існувала до 02.03.2021. 
За актом № 1956 від 28.10.2019  було виставлено рахунок №1906 на суму 379.770,00 грн.), зі строком виконання до 15.11.2019 включно (з урахуванням п. 5 п. 7 додатку №3). 
Відповідачем було частково сплачено заборгованість за вищезазначеним актом платіжним дорученням №13183 від 06.03.2020 в сумі 116.056,50 грн та платіжним дорученням №14096 від 02.03.2021 на суму 263.713,50 грн. Тож заборгованість за актом №1956 з 06.03.2020 до 02.03.2021 складала 263.713,50 грн. 
Зокрема, позивачем помилково зазначено заборгованість за актом №1906 в сумі 379.770,00 грн після 06.03.2020, в той час як вона становила 263.713,50 грн та існувала до 02.03.2021. 
За актом №2341 від 02.12.2019 було виставлено рахунок №2244 від 02.12.2019 на суму 86.490,00 грн зі строком виконання до 07.12.2019 включно (з урахуванням п. 7 додатку №4). 
Оплата відповідачем за вказаним актом була здійснена платіжним дорученням №14096 від 02.03.2021 на суму погашення 86.490,00 грн, що не заперечується позивачем.   
Зокрема, позивачем здійснені розрахунки без урахування умов додатку №4 до договору, тож відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати з 08.12.2019. 
За актом №2481 від 20.12.2019 було виставлено рахунок на оплату №2398 на суму 611.910,00 грн зі строком виконання до 25.12.2019 включно (з урахуванням п. 7 додатку №5). 
Оплата відповідачем за вказаним актом була здійснена частково платіжним дорученням №14096 від 02.03.2021 на суму погашення 48.850,41 грн. При цьому, відповідач визнав, що сума заборгованості за вказаним актом складає 563.059,59 грн. 
Зокрема, позивачем здійснені розрахунки без урахування умов додатку №5 до договору, тож відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати з 26.12.2019. 
Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені, відсотків річних та інфляційних нарахувань та враховуючи положення статті 269 ГПК України, якою визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд погоджується із визначеннями встановленими господарським судом в мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, та погоджується із задоволенням позовних вимог в цій частині. 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо додатку №5 до договору, який оформлений та підписаний лише з боку позивача, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що так, дійсно, екземпляр наданий позивачем до позовної заяви не містить підпису та печатки позивача, проте з тексту рішення вбачається що до суду першої інстанції надавалася для огляду засвідчена копію додатку №5 до спірного договору, яка містила необхідні реквізити. Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу також надано належним чином засвідчену копію додатку №5 до договору від 10.10.2019, яка містить підпис повноважного представника відповідача – Никитенко Є.Ф.  Також слід зазначити, що з тексту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечував проти змісту додатку №5 до договору та викладених в ньому умов, зокрема в частині строків здійснення відповідачем остаточного розрахунку за наданні послуги а ні на час подання відзиву на позов, а ні на час розгляду справи в суді першої інстанції.  
Таким чином, зазначене спростовує твердження відповідача, що ним не узгоджувався зміст додатку №5 до договору та підтверджує той факт, що суд першої інстанції правомірно врахував ці строки при вирішенні питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання. 
Щодо заперечень апелянта про отримання рахунків на оплату послуг за договором, в зв`язку з чим у останнього, на його думку, не виникало зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, колегія суддів зазначає, що вони спростовуються матеріалами справи, зокрема умовам спірного договору. Так, договором про надання послуг не було узгоджено конкретного порядку направлення рахунків за надані послуги. За відсутності визначеного порядку направлення рахунків не має підстав стверджувати, що направлення рахунків на електрону пошту відповідача є неналежним способом їх виставлення. В господарському законодавстві відсутні вимоги направляти рахунки стороні по договору виключно в паперовому вигляді.  Крім того, місцевий господарський суд вірно зазначив, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 цього ж кодексу, тож наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку з оплати наданих послуг.
Інші доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, також відповідачем не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та відмови у позові.
Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, відповідачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2021 у справі №905/603/21 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фурлендер Віндтехнолоджі”на рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2021  у справі №905/603/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2021 у справі №905/603/21 – залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено   15.11.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Суддя                                                                                           О.В. Стойка