Єдиний унікальний номер 226/215/16-ц 
Номер провадження 22-ц/804/2928/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 226/215/16-ц
провадження  № 22-ц/804/2928/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого  Хейло Я.В.,
суддів   Мірути О.А., Тимченко О.О.,

при секретарі Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач   ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя (суддя Петунін І.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Мирноград Донецької області,  -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, заявлені нею позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя, тобто позивача. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, залишено без змін.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з позовом про поділ майна подружжя, де просила залишити на праві власності спірний автомобіль за нею та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 вартість ? частки автомобіля у сумі 69500 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково та за сторонами було визнане право власності на автомобіль «Peugeot-3008», кузов НОМЕР_2 , по 1/2 частці за кожним. Підставою ухвалення вказаного рішення стало те, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015, договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , визнано недійсним, що і стало підставою для поділу автомобіля між сторонами. ( том 2, а.с. 11-12, 13-14)
Постановою Верховного Суду від 07.02.2018, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015 скасовано, справу № 226/942/15-ц направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. (а.с. 15-18)

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц було скасоване, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Тобто, на цей час вказаний договір діє, тому підстав для поділу автомобіля, який є власністю ОСОБА_3 , немає. (том 2, а.с. 19-21)

Не погодившись з постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Між тим, у травні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 по справі 226/215/16-ц, за нововиявленими обставинами мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля є дійсним на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 по справі № 226/942/15-ц і немає підстав його ділити, який є власністю третьої особи.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018, заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 по справі № 226/215/16-ц та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля відмовлено. (том 2, а.с. 24-26)

17.03.2021 ОСОБА_1 отримала постанову Верховного Суду від 11.11.2020 за яким її касаційна скарга задоволена, постанову Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 по справі № 226/942/15-ц скасовано, а рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, залишено в силі. (том 2, а.с. 4-10)
На час звернення до суду з даною заявою, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя, тобто позивача, що підтверджено постановою Верховного Суду від 11.11.2020, а тому спірний автомобіль підлягає поділу між нею та ОСОБА_2 і є підстави для перегляду рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами.

Просила поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами визнавши причини пропуску строку поважними; задовольнити її заяву про рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами; скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018; задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. (том 2, а.с. 3)

В позові ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила: здійснити поділ автомобіля PEUGEOT 3008, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 визнавши за ОСОБА_1 право власності на автомобіль; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частину вартості автомобіля PEUGEOT 3008, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 у розмірі 69500 гривень. (том 1, а.с. 20)

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням  Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. 

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 вересня 2018 року у цивільній справі №226/215/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано право приватної власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля PEUGEOT 3008 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати право приватної власності за ОСОБА_2 на 1/2 частку автомобіля PEUGEOT 3008 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити. (том 2, а.с. 111)

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 

Посилається на положення статті 129 Конституції України, статтей 44, 127, 272, 423, 424 ЦПК України, постанову ВП Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та зазначає, що строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами закінчився 11.12.2020 року, проте всупереч вимог частини 6 статті 127 ЦПК України, суд першої інстанції не вирішив питання щодо його поновлення та всупереч вимог закону скасував рішення суду за заявою ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивач  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2009 року по 31.03.2014 року. Під час шлюбу ними було придбано автомобіль «Peugeot-3008» 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 4, 5, 6)

27.02.2014 за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль ОСОБА_3 . 

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 у справі №226/215/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя задоволені частково: за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнане право приватної власності на 1/2 частку за кожним на автомобіль «Peugeot-3008» 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішене питання щодо судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06.10.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2017, зазначене рішення суду залишене без змін.

При ухваленні рішення від 05.05.2016 про поділ автомобіля, суд посилався на те, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 у справі №226/942/15-ц, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015, договір купівлі-продажу автомобіля «Peugeot-3008» 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_2 , як продавцем і ОСОБА_3 , як покупцем був визнаний недійсним. (том 1, а.с. 46-47)
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 у справі №226/942/15-ц, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 скасоване і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним відмовлено. (том 1, а.с. 168-170)

У зв`язку з цим, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018, заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 по справі № 226/215/16-ц та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля відмовлено. (том 1, а.с. 191-193)

Постановою Верховного Суду від 11.11.2020, касаційна скарга позивача задоволена, постанову Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 по справі № 226/942/15-ц скасовано, а рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, залишено в силі. (том 2, а.с. 30-33)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає. 

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд виходив з того, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя, тобто позивача, що підтверджено постановою Верховного Суду від 11.11.2020, а тому спірний автомобіль підлягає поділу між нею та ОСОБА_2 , тому наявні підстави для перегляду рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд керувався положеннями статтей 61, 70, 71 СК України та за відсутності внесення позивачем ОСОБА_1 ? розміру вартості спірного автомобіля на депозит суду, суд першої інстанції визнав за сторонами по 1/2 частці спірного майна, яке визнане судом спільною сумісною власністю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, заявлені нею позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя, тобто позивача. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, залишено без змін.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з позовом про поділ майна подружжя, де просила залишити на праві власності спірний автомобіль за нею та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 вартість ? частки автомобіля у сумі 69500 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково та за сторонами було визнане право власності на автомобіль «Peugeot-3008», кузов НОМЕР_2 , по 1/2 частці за кожним. Підставою ухвалення вказаного рішення стало те, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015, договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , визнано недійсним, що і стало підставою для поділу автомобіля між сторонами. ( том 2, а.с. 11-12, 13-14)
Постановою Верховного Суду від 07.02.2018, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20.10.2015 скасовано, справу № 226/942/15-ц направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. (а.с. 15-18)

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц було скасоване, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Тобто, на цей час вказаний договір діє, тому підстав для поділу автомобіля, який є власністю ОСОБА_3 , немає. (том 2, а.с. 19-21)

Не погодившись з постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

У травні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 по справі 226/215/16-ц, за нововиявленими обставинами мотивуючи це тим, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля є дійсним на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 по справі № 226/942/15-ц і немає підстав його ділити, який є власністю третьої особи.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018, заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2016 по справі № 226/215/16-ц та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля відмовлено. (том 2, а.с. 24-26)

17.03.2021 ОСОБА_1 отримала постанову Верховного Суду від 11.11.2020 за яким її касаційна скарга задоволена, постанову Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2018 по справі № 226/942/15-ц скасовано, а рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, залишено в силі. (том 2, а.с. 4-10)

Таким чином, на час звернення до суду першої інстанції ОСОБА_1 з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя, тобто позивача, - є дійсним, що підтверджено постановою Верховного Суду від 11.11.2020, а тому спірний автомобіль підлягає поділу між нею та ОСОБА_2 і є підстави для перегляду рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, враховуючи, що в основу рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.09.2018 року (том 1, а.с. 191-193) було покладено обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року (том 1, а.с. 168-170), яке в подальшому скасовано постановою КЦС Верховного Суду від 11 листопада 2020 року (том 2, а.с. 30-33), наявні підстави для скасування  судового рішення за заявою ОСОБА_1 , визначені пунктом 3 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2009 до 31.03.2014. Під час шлюбу ними було придбано автомобіль «Peugeot-3008» 2010 року випуску, кузов НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 4, 5, 6)

27.02.2014 за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль ОСОБА_3 . 

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03.08.2015 по справі № 226/942/15-ц, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Пежо 3008» реєстраційний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , укладений 27.02.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний автомобіль без згоди іншого подружжя. 

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частиною 5 статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що  частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.
Дані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц.

Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, за відсутності внесення зі сторони позивача ОСОБА_1 коштів у розмірі 69500 грн на депозитний рахунок суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірне майно (авто) було придбано в період шлюбу, тому автомобіль PEUGEOT 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами у рівних частках, по 1/2 частці кожному.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначає про пропуск позивачем ОСОБА_1 строку подання заяви та відсутність ухвали суду  про поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд рішення Димитровського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2018 року за нововиявленими обставинами, що порушує , на його думку, принцип правової визначеності.

Дійсно, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 423 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2020 року постановою Верховного Суду постанову Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року скасовано, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03 серпня 2015 року залишено в силі (том 2, а.с. 4-8).

Копію постанови Верховного Суду від 11.11.2020 року отримано ОСОБА_1 17 березня 2021 року (а.с. 47).

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що правовою підставою для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення є пункт 3 частини 2 статті 423 ЦПК України. (том 2, а.с. 3)

В заяві  ОСОБА_1 просила поновити строк на звернення до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04 вересня 2018 року та обґрунтовувала тим, що копію постанови Верховного Суду від 11.11.2020 року отримала лише 17 березня 2021 року.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Враховуючи, що постанова Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі №226/942/15-ц набирає законної сили з моменту її прийняття, - позивачем пропущено строк, встановлений пунктом 3 частини 1 статті 423 ЦПК України.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що суд визнав   поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, вирішив це питання та прийшов до висновку про його поновлення (а.с.101). 

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Та обставина , що суд вирішив питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами,  не ухвалив про це окремої ухвали та зазначив це у змісті самого рішенні, на думку апеляційного суду, не є безумовною підставою для скасування ухваленого судом за заявою ОСОБА_1 законного  рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку залишення оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його винесення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий          Я.В. Хейло

Судді          О.А. Мірута

           О.О. Тимченко