Справа № 127/16879/21
Провадження № 22-ц/801/2417/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року	Справа № 127/16879/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач), 
суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Волошин С. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, - 

в с т а н о в и в :

05 липня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25 вересня 2008 року. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримала кредитну карту, розмір кредитного ліміту на якій встановлено у 12 000 гривень. 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 14 червня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12535,30 гривень, з яких 10789,15 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1746,15 гривень – заборгованість за простроченими відсотками. 
Виходячи з наведеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року станом на 14 червня 2021 року в сумі 12535,30 гривень, з яких 10 789,15 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1746,15 гривень – заборгованість за простроченими відсотками. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 755/7704/15-ц визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду. Суд першої інстанції не надав оцінки доказам поданим позивачем, та погодження між сторонами процентів, а тому дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
25 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16).
Згідно інформації, викладеній в анкеті-заяві, відповідач підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. В заяві виявила бажання на отримання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зазначила бажаний кредитний ліміт 2000 гривень.
25 вересня 2008 року ОСОБА_1 підписала також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0 % в місяць в валюті UAH; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним та інші умови (а.с.17).
22 серпня 2019 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, за змістом яких встановлена процентна ставка за користування кредитом за межами пільгового періоду в залежності від виду картки 43,2% та 42 % (картка «Універсальна», та «Універсальна Голд»); кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісяця до 25 числа поточного місяця, 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% та 84%, тощо (а.с.18-19).
Відповідачу було видано картки, остання - з терміном дії до вересня 2023 року.
Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 25 вересня 2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту від 22 серпня 2019 року, які підписані відповідачем у відповідні дати, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25 вересня 2008 року, виписку з особового рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нарахування процентів за збільшеними ставками є незаконним, а також враховуючи, що відповідач протягом строку користування коштами в певній мірі виконував свої зобов`язання, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір заборгованості по процентам є недоведений.
Суд також виходив з того, що тіло кредиту становить 10789,15 грн., однак, з наданого розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися відсотки нараховані позивачем за необумовленими договором підвищеними процентними ставками і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в сумі 12184,67 грн, відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (12184,67 грн - загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту (четверта колонка розрахунку). Крім того, як слідує з самого розрахунку та виписки по рахунку за період з 01.07.2015 (на вказану дату заборгованість по кредитному договору відсутня) по 14.06.2021 (дата заявлена в позові) позичальником було використано 46184,48 грн кредитних коштів та внесено на погашення заборгованості 51977,97 грн. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову з тих підстав, що нарахування процентів за збільшеними ставками є незаконним, а також враховуючи, що відповідач протягом строку користування коштами в певній мірі виконував свої зобов`язання, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір заборгованості по процентам є недоведений, однак власного розрахунку не навів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 755/7704/15-ц визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду.
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Звертаючи з позовом АТ КБ «ПриватБанк» подало на підтвердження позовних вимог наступні документи: розрахунок заборгованості за договором № б\Н від 25 вересня 2008 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_1 , /а. с. 5-13/, довідка про видані кредитні картки /а. с. 14/, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформлено на ОСОБА_2 /а. с. 15/, анкету – заяву від 25 вересня 2008 року, в якій погоджено розмір процентної ставки 3 % на місяць на залишок заборгованості /а. с. 16/, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 25 вересня 2008 року /а. с. 17/, паспорт споживчого кредиту від 22 серпня 2019 року /а. с. 18-19/, копію витягу з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг /а. с. 20-37/, виписка за договором № б/н станом на 16 червня 2021 року /а. с. 38-45/.
Вінницький апеляційний суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, факт погодження між сторонами розміру процентної ставки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що заборгованість по процентам виникла у відповідача за період з 03.09.2019 року по 14.06.2021 року, тобто під час дії розміру процентної ставки погодженої між сторонами у паспорті споживчого кредиту від 22.08.2019 року.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року станом на 14 червня 2021 року в сумі 12535,30 гривень, з яких 10 789,15 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1746,15 гривень – заборгованість за простроченими відсотками. 
Щодо розподілу судових витрат.
Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень /а. с. 4/ та за подання апеляційної скарги в сумі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень /а. с. 81/.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2008 року станом на 14 червня 2021 року в сумі 12535 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 30 копійок, з яких : 10789 (десять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 15 копійок – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1746 (одна тисяча сімсот сорок шість) гривень 15 копійок – заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко 

В. П. Рибчинський