КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14782/2021      
справа № 759/1406/21                                         

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 6 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                         Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши  в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м Києва від 21 липня 2021 року, постановлене суддею Сеньком М.Ф. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 35 187,50 грн., отриманих відповідачем від позивача на підставі додатку до договору купівлі-продажу квартири від 29 березня 2019 року № 2589, 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 908 грн. судового збору, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.03.2019 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купили квартиру АДРЕСА_1 , про що уклали договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. за реєстровим №2589. Цього ж дня ОСОБА_2 на забезпечення зобов`язання з погашення боргу перед ПАТ "Київтеплоенерго" за надані житлово-комунальні послуги передав ОСОБА_3 на відповідальне зберігання 34035,85 грн. Передачу коштів та умови їх повернення сторони закріпили в Додатку до договору купівлі-продажу квартири (спірний договір). 14.12.2020 року ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_3 претензію про повернення коштів, на яку останній не відреагував. За вказаних обставин звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 34035,85 грн., посилаючись на те, що позивач передав відповідачу кошти в якості позики, час повернення позики настав, проте останній відмовляється повернути кошти.
Рішенням Святошинського районного суду м Києва від 21 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6000 грн. на компенсацію витрат з правничої допомоги.
Не погодившись із рішенням суду, 14.09.2021 представник позивача подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та стягнути з відповідача 1362 грн. витрат позивача по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції, мотивуючи тим, що рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Вказав, що гроші було передано за договором зберігання та відповідач у відповідності до умов ст. 953 ЦК України повинен був повернути гроші на першу вимогу позивача.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,  що позовні вимоги не доведені та безпідставні.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 співвласник квартири АДРЕСА_1 23.07.2019 року уклала з КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню.
З рахунків КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" вбачається, що споживачам послуг, які надаються підприємством за адресою: квартира АДРЕСА_1 , разом з поточними нарахуваннями, виставляється до сплати борг  за централізоване постачання гарячої води та за централізоване опалення в загальній сумі   30051,94 грн., в тому числі і заборгованість за послуги, надані до 01.05.2018 року ПАТ "Київенерго", право вимоги на які було відступлено КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".
Позивачем визнається, що обов`язок погасити вказаний борг належить йому, і цей борг був наявний на час купівлі-продажу квартири. На це ж вказує і зміст Додатку до договору купівлі-продажу квартири, за яким позивач має зобов`язання погасити борг шляхом його реструктуризації.
Згідно зі ст. 548 ч.1 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
В Додатку до договору купівлі-продажу квартири сторони оговорили: "Покупець зобов`язується повернути вказану суму боргу не пізніше 10 днів з дня реструктуризації боргу, підтвердженням чого будуть нульові показники по боргу перед ПАТ "Київенерго".
Позивач, звертаючись до суду , просив стягнути з відповідача борг, посилаючись на те, що кошти , передані ним відповідачу при продажу квартири, є позикою, що підтверджується розпискою.
В суді першої інстанції позивач просив стягнути кошти, які ним були передані відповідачу на зберігання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний договір не містить ознак договору позики або зберігання в розумінні вимог Цивільного кодексу України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що передача коштів позивачем відповідачу було здійснено для забезпечення виконання зобов`язання позивача сплатити борг КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням,завдатком.
Судом встановлено, що   борг за централізоване постачання гарячої води та за централізоване опалення  перед КП «Київтеплоенерго» не погашено, тобто умови Додатку до договору купівлі-продажу квартири, необхідні для повернення коштів, позивачем не виконано .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про  відмову у задоволенні позовних вимог.
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.  367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,
 
                                                               ПОСТАНОВИЛА:
            
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м Києва від 21 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.
            Повний текст постанови виготовлено   06 грудня  2021 року.

 
 
Суддя - доповідач:    

                          
Судді: