Постанова
Іменем  України 
 
23 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-9/11
провадження № 61-4993св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 (боржника у виконавчому провадженні),
заінтересовані особи: Західне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 ,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року в складі судді Мікула В. Є. та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Приколоти Т. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог скарги
ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на відмову в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відвід всіх виконавців Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та задоволення відводу всім державним виконавцям Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області.
Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначав, що виконавці Жовківського відділу ДВС роками не виконують належним чином своїх посадових обов`язків в рамках виконавчих проваджень за виконавчим листом 2-9/11 від 22 жовтня 2013 року, відкрито нехтують правами скаржника як недієздатного боржника та його опікуна, не повідомляють ні про відкриття виконавчих проваджень, ні про інші рішення, прийняті ними в рамках виконавчого провадження (описи, арешти майна, призначення та проведення оцінки майна, призначення реалізації та інші дії), не повідомляють про час та місце проведення певних виконавчих дій, в яких він має право приймати участь як сторона виконавчого провадження. Натомість державні виконавці Жовківського районного відділу ДВС мають зовсім протилежне ставлення до стягувача  ОСОБА_3 , що на його думку свідчить про їх явну упередженість та зацікавленість у вирішенні зазначеного вище виконавчого листа, нехтуючи дотриманням вимог законодавства України та його законних прав. Всі заяви та звернення на такі дії державних виконавців супроводжуються, в кращому випадку, формальними відписками самих державних виконавців та їх керівництва, а деколи взагалі залишаються без належного та законного реагування.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року у задоволенні вимоги за скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 про визнання незаконною відмови в.о. начальника ГТУЮ у Львівській області Юрія Сало від 16 липня 2019 року про відмову у задоволенні відводу всіх державних виконавців Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що начальник Головного територіального управління юстиції у Львівській області не є належним суб`єктом розгляду заяви сторони виконавчого провадження про відвід державних виконавців Жовківського районного відділу державної виконавчої служби. Крім того, відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» питання відводу у виконавчому провадженні, зокрема і питання відводу державного виконавця, який, як зазначено вище, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, а не судом в порядку статей 447-453 ЦПК України.
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову.
Відмовлено в поновленні  ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 строку звернення із скаргою.
Скаргу  ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на відмову в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відвід всіх виконавців Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та задоволення відводу всім державним виконавцям Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області залишено без розгляду.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що скарга на дії посадової особи органу державної виконавчої служби подана із пропуском строку, встановленого частиною другою статті 23, частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 449 ЦПК України, який на думку колегії суддів не підлягає поновленню, оскільки не доведено поважність його пропуску.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
20 березня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
В обґрунтування касаційної скарги зазначав, що суди порушили норми матеріального і процесуального права. Зокрема заявник вказував, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без його участі та без участі його представника, належним чином не повідомивши їх про судові засідання.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із Жовківського районного суду Львівської області.
12 липня 2021 року справа № 2-9/11 надійшла до Верховного Суду.
ОСОБА_3 надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення.
Відповідь на відзив ОСОБА_1 до суду не подав.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Судом апеляційної інстанції установлено, що на виконанні у Жовківському РВ ДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-9/11, виданого 22 жовтня 2013 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 551 875, 00 грн витрат на поліпшення будинку та 3 457, 20 грн судових витрат, відкрите 17 квітня 2019 року. 12 червня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про відвід всіх державних виконавців Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Рішенням від 16 липня 2019 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено. 
27 грудня 2019 року заявник звернувся до суду із скаргою, у якій просив визнати незаконною відмову у задоволенні його заяви про відвід усіх державних виконавців органу ДВС, прийняту 16 липня 2019 року.
Відповідно до частинипершої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.
Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова. Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби. Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом. Посадові особи, які мають право на розгляд питання про відвід державного виконавця, зобов`язані розглянути заяву про відвід або самовідвід у строк до п`яти робочих днів після її надходження (частина друга статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом(стаття 449 ЦПК України).
Аналогічна норма викладена в частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин першої та другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
У скарзі, поданій до суду 27 грудня 2019 року,  ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку, яке обґрунтовував тим, що оскаржувана відмова у задоволенні його заяви про відвід усіх державних виконавців органу ДВС, прийнята 16 липня 2019 року, отримана ним лише 23 грудня 2019 року. На підтвердження цього заявник долучив до скарги копію конверта, відправником якого було ГТУЮ у Львівській області, а отримувачем- заявник. Крім того, заявником долучено до скарги повідомлення Укрпошти (ф. № 22-а) про надходження на його адресу рекомендованого поштового відправлення. 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 в поновленні строку звернення із скаргою та залишаючи скаргу без розгляду, суд апеляційної інстанції правильно вказав, що питання про поновлення процесуального строку судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вирішувалось, що призвело до розгляду скарги по суті без вирішення питання про поновлення строку звернення із скаргою.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що з наданої заявником копії конверта неможливо достеменно встановити дату його надіслання, а щодо повідомлення Укрпошти, то таке стосувалося рекомендованого поштового відправлення, у той же час на копії конверта відсутні відомості, що у ньому містилося рекомендоване поштове відправлення.
Таким чином, установивши, що оскаржувана ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 відмова у задоволенні заяви про відвід державних виконавців надіслана заявнику 19 липня 2019 року, а надані ним докази на підтвердження отримання цієї відмови лише у грудні 2019 суперечать матеріалам справи і у своїй сукупності не доводять твердження заявника про поважність пропуску ним строку звернення із скаргою, апеляційний суд дійшов правильного висновку про неповажність причин пропуску заявникомстроку подання скарги, встановленого частиною другою статті 23, частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 449 ЦПК України.
Посилання заявника на те, що він та його представник не були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час і місце судових засідань, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, у  яких містяться рекомендовані повідомлення про вручення  ОСОБА_1 поштових відправлень про виклик у судові засідання, які були призначені на 11 листопада 2020 року, 08 грудня 2020 року та 09 лютого 2021 року (а. с. 188, 189, 212, 215).
Інші доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Не може бути скасоване правильне по суті й законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні. 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу                      ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2  залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Оскільки оскаржувана заявником ухвала суду першої інстанції вже скасована апеляційним судом, колегія суддів не вдається до оцінки доводів касаційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості цього судового рішення та, залишаючи без задоволення касаційну скаргу, залишає без змін саме рішення суду апеляційної інстанції.   
Ураховуючи те, що касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко