ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/2772/21 пров. № А/857/15774/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,
                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу в частині, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Брильовський Р.М.,
час ухвалення рішення                                                   10 год 25 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               22 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 27 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України (далі – МО України) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначення позивачу одноразової грошової допомоги від 10 вересня 2020 року № 130 та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин з урахуванням поважності причини пропуску ним тримісячного строку звернення за встановленням ступені втрати працездатності внаслідок втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 380/2772/21 вказаний позов було задоволено повністю. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений з військової служби 28 березня 2019 року, а 17 липня 2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому суд вважав, що відповідач дійшов помилкового висновку, що ступінь втрати працездатності позивача внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено у понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, оскільки як в цей період позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 05 квітня 2019 року в КПП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», звідки був виписаний 26 квітня 2019 року. Тому суд вважав, що такий строк не пропущений.
У апеляційній скарзі МО України просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи. При цьому зазначає, що відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Оскільки позивач звільнився з військової служби 28 березня 2019 року, а часткову втрату працездатності йому встановлено 17 липня 2019 року, тобто поза межами встановленого строку, то він не має права на призначення такої грошової допомоги.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, 29 березня 2019 року між МО України в особі  військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_3 був укладений контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу на три роки.
Згідно з довідкою №2058/01-40 від 20 листопада 2018 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), підписаною командиром військової частини НОМЕР_2 та виданої для пред`явлення до ВМКЦ Західного регіону, солдат ОСОБА_1 08 червня 2018 року одержав травму, закритий перелом правого променю в типовому місці без зміщення. Закритий відривний перелом кольцевидного відростку, за обставин: ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи у відрядженні в ОТУ «Луганськ» в зоні проведення АТО (ООС) о 07:35 на території військової комендатури м. Щастя під час занять з фізичної підготовки. У стані алкогольного сп`яніння не перебував. Підстава: наказ начальника Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку від 16 липня 2018 року № 1248. 
Відповідно до довідки № 1888/1 військово-лікарської комісії, 27 листопада 2018 року було проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю. ВМКЦ Західного регіону солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після операції (22 листопада 2018) видалення металоконструкції з правого дистального променево-ліктьового з`єднання з приводу його зрощення (8 червня 2018 року) з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Травма пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). Потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
Як слідує з витягу з протоколу № 216 засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, травма позивача: післятравматичний (8 червня 2018) деформуючий остеоартроз правого променево-зап`ястного суглоба III ст. та суглобів правої кисті з вираженим больовим синдромом. Післятравматична комбінована контрактура правого променево-зап`ястного суглоба та пальців кисті. Стан після розриву дистального радіо-ульнарного синдесмозу та операцій. Посттравматичний неврит правого променевого та серединного нервів з порушенням рухової функції правої кисті. Значне порушення функцій кисті та правого променево-зап`ястного суглоба. Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Захворювання: остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом. Порушення ОРФ хребта. НЦД змішаного типу. Сечокислий діатез. Синдром Рейно верхніх кінцівок. Захворювання пов`язані із захистом Батьківщини. Постанову ВЛК ВМКЦ Західного регіону про причинний зв`язок по довідці №1888/1 від 27 листопада 2018 - відмінити.
Відповідно до витягу з наказу № 64  військової частини НОМЕР_2 від 28 березня 2019 року солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у зв`язку із закінченням контракту, вважати таким, що 28 березня 2019 року справи і посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Городоцького районного військового комісаріату Львівської області. З 28 березня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Як видно з виписки з медичної карти №5054 стаціонарного хворого ОСОБА_1 , учасник бойових дій, поступив 05 квітня 2019 року на стаціонарне лікування до КПП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи», звідки був виписаний 26 квітня 2019 року.
Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №002288 позивач з 17 по 22 липня 2019 року оглядався МСЕК та йому встановлена ступінь втрати працездатності у відсотках - 25%, з них: 15% внаслідок травми (8 червня 2018 року) пов`язаної із виконанням обов`язків в/служби, 10% внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини. Акт огляду МСЕК 1135.
Позивач звернувся до Львівського ОВК із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою здоров`я при прийнятті безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.
Львівським ОВК позивача листом від 07 жовтня 2020 року № 9218 повідомлено, що згідно з пунктом 27 протоколу № 130 від 10 вересня 2020 року йому відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що, згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону України від 06.09.2018 року № 2522-VIII) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Також вказано, що його звільнено з військової служби 28 березня 2019 року, а 17 липня 2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що послужило причиною відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців – діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 41 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з військової служби 28 березня 2019 року. 
Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №002288 позивач з 17 по 22 липня 2019 року оглядався МСЕК та йому встановлена ступінь втрати працездатності у відсотках - 25%, з них: 15% внаслідок травми (08 червня 2018 року) пов`язаної із виконанням обов`язків в/служби, 10% внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.
Виходячи з наведеного, слід погодитись з доводами апелянта, що оскільки позивачу встановлено ступінь втрати працездатності поза межами 3-місячного строку, встановленого Законом № 2011-ХІІ, права на одноразову грошову допомогу він немає.
Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Тому оскаржуване судове рішення слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 380/2772/21 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 09 грудня 2021 року.