РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/19122/20
Провадження № 22-ц/4815/1305/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді : Гордійчук С. О., 
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач :  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСББ «Київська-17-Рівне» 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2021 року, ухваленого в складі судді Ковальова І.М., дата  складання повного тексту рішення  не вказана,  у справі  № 569/19122/20

в с т а н о в и в  :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСББ «Київська-17-Рівне» про зобов`язання надати доступ до системи водопостачання та водовідведення для заміни труб.
       Позов мотивований тим, що 23.11.2019 року комісія в складі членів ОСББ «Київська -17-Рівне» та представника «Домової служби» встановили , що труби холодної води пошкоджені на стиках зверху на стелі та внизу на підлозі. Заміну стояків зробити без втручання із сусідньої квартири АДРЕСА_1 не можливо. 
Проте відповідач відмовила позивачу у доступі до стояка труб холодної води, що розташовані у її квартирі.
Вважає таку відмову неправомірною просила суд про задоволення позову.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСББ «Київська-17-Рівне» про зобов`язання надати доступ до системи водопостачання та водовідведення для заміни труб – задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_2 надати ОСОБА_1 доступ до системи водопостачання та водовідведення, що знаходиться в приміщенні туалету квартири АДРЕСА_1 для заміни труб у зв`язку з їх фізичним зносом.
Стягнуто з ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.
        У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно визначився із територіальною підсудністю справи, оскільки вона проживає у м. Луцьку. Крім того, зобов`язавши відповідача надати позивачеві доступ до системи водопостачання для заміни труб, суд не врахував що вона не являється ні управителем, ні виконавцем комунальних послуг. Вважає, що позивачем не доведено, що для заміни труб ремонтні роботи необхідно проводити саме з квартири АДРЕСА_1 , а також відсутні докази чинення перешкод для проведення такого ремонту.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк позивачем не поданий.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга  не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
Встановлено, що квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 об`єднані єдиними стояками холодного і гарячого водопостачання та каналізації.
Власниками зазначених квартир є сторони.
Будинок АДРЕСА_5 перебуває у спільній сумісній власності власників квартир ОСББ «Київська-17-Рівне».
23 листопада 2019 року комісія ОСББ «Київська -17-Рівне» (надалі ОСББ) в складі: управителя ОСОБА_3 , члени комісії - голова правління Шевчук Ю.В., заступника голови правління Ткачук Ю.В., представник (сантехнік) Домової служби  ОСОБА_4  обстежили стан труб по стояках холодної та гарячої води квартири  АДРЕСА_6  та склали акт. 
Комісія встановила, що труби холодної води пошкоджені на стиках зверху на стелі та внизу на підлозі. Заміну стояків зробити без втручання із сусідньої квартири АДРЕСА_1 не можливо. Власники квартири АДРЕСА_1 відмовили в доступі до стояка для заміни труб в квартирі АДРЕСА_7 .
Відповідно до частин третьої п`ятої статті 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 цього Кодексу усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Аналогічна норма закріплена в Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Згідно з частиною першою, другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний споживач зобов`язаний: 1) допускати до об`єктів нерухомого майна що належать колективному споживачу, виконавців комунальних послуг у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 
Статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Беручи до уваги вищезазначене, обов`язок щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньо будинкових мереж, у тому числі внутрішньо будинкових систем водопостачання, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій слід відносити до обов`язків управителя багатоквартирного будинку чи виконавця послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги.
Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньо квартирних мереж є обов`язком власника квартири, що передбачено п.7 вищевказаних Правил, наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» №76 від 17 травня 2006 року, ст.151 ЖК України, ст.10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до п. 11.1.4 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 5 липня 1995 року роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок.
Отже, за вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України та спеціальними профільними законами України як на позивача так і на відповідача, як власників квартир, законом покладений обов`язок за власний рахунок утримувати та ремонтувати (своєчасно замінювати) внутрішньо квартирні мережі, у тому числі і внутрішньо квартирну систему водопостачання.
Убачається, що спірний стояк водопроводу проходить через квартири сторін та має пошкодження на стиках зверху на стелі та внизу на підлозі у бетонному перекритті. Для заміни труби необхідний доступ через квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу. Надати такий доступ ОСОБА_2 не бажає, що порушує право позивача здійснити заміну пошкоджених труб.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
Разом з тим, суд не врахував, що приступати до заміни труб водопостачання можна лише після виготовлення проектної документації, а тому резолютивна частина рішення суду підлягає доповненню словами «після виготовлення проектно-кошторисної документації».
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують і висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від  24 червня 2021 року змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини в такій редакції : «Зобов`язати ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_2 надати ОСОБА_1 доступ до системи водопостачання та водовідведення, що знаходиться в приміщенні туалету квартири АДРЕСА_1 , для заміни труб, у зв`язку з їх фізичним зносом, після виготовлення проектно-кошторисної документації».
В решті рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 25 листопада 2021 року.

Головуючий :

Судді :