П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2539/21	
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді           - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,
за участю представника апелянта – Бондар І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Ант-Агро»     до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

07 червня 2021 року приватне сільськогосподарське підприємство "Ант-Агро" звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати незаконним та скасувати у повному об`ємі податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 09 жовтня 2020 року №004130706 про застосування фінансових санкцій - штрафу в сумі 500 000,00 грн, як такого що не відповідає вимогам закону.
В обґрунтування позовних вимог ПСП "Ант-Агро" зазначає про порушення процедури проведення перевірки, зокрема, про протиправність наказу про проведення фактичної перевірки № 677 від 03.09.2020, якій не містить     жодної фактичної підстави для його прийняття і призначення відповідної перевірки. Позивач також зазначив про недоведеність контролюючим органом обставин зберігання пального в стаціонарних резервуарах, у зв`язку з чим вважає безпідставним застосування до нього штрафних санкцій за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Придбане позивачем пальне зберігається в паливних баках вантажних автомобілів, що не забороняється чинним законодавством та не потребує отримання ліцензії.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що в ході проведення фактичної перевірки ПСП "Транс-Агро" встановлено факт зберігання суб`єктом господарювання пального для потреб власного споживання без наявності ліцензії, що є порушенням ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у зв`язку з чим до позивача правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 500 000 грн.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року адміністративний позов ПСП "Ант-Агро" задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 09.10.2020 року №004130706.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки позивача на підставі пп.80.2.2. п.80.2 ПК України, оскільки такою підставою стала інформація, наведена в доповідній записці начальника управління, з посиланням на лист ДПС України, про можливі порушення позивачем вимог чинного законодавства. Апелянт також зазначив, що висновки суду першої інстанції, що отримане позивачем пальне було розлито безпосередньо в паливні баки транспортних засобів, ґрунтується на неналежному дослідженні судом першої інстанції довідок обліку пального/свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів з порушенням принципу офіційного з`ясування обставин.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ПСП "Ант-Агро" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.01.2001.
Основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).
Відповідно до акцизних накладних №364 від 21.04.2020 року на 5033,44 л., №423 від 24.04.2020 року на 5099,96 л., №745 від 09.06.2020 року на 10214,26 л., №847 від 24.06.2020 року на 5403,45 л., №937 від 30.06.2020 року на 10531,9 л., №1087 від 08.07.2020 року на 9913,88 л., №1283 від 22.07.2020 року на 9846,48 л. ТОВ "Херсонтрансоіл" поставило на адресу позивача товар - важкі дистиляти (газойлі), код товару за УКТ ЗЕД 2710194300.
Товар доставлявся за допомогою пересувного акцизного складу   - автомобілів для перевезення пального.
Місцем зберігання пального зазначено адресу позивача: Херсонська область, Каховський район, с. Архангельська Слобода, вул. Господарська,11. 
07 вересня 2020 року, на підставі наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі "Про проведення фактичної перевірки ПСП "АНТ-АГРО"" від 03.09.2020 №677 та направлень на проведення фактичної перевірки №1054 і №1055 від 03.09.2020 службовими особами відповідача проведена перевірка позивача з питань дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності пов`язаної з обігом алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального, за результатами якої складено акт 0356/21/22/рро/31332766 від 07.09.2020 року.
Актом перевірки зафіксоване порушення позивачем статті 15 закону України від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодовою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального", у зв`язку із зберігання пального, придбаного відповідно до акцизних накладних №364 від 21.04.2020 року на 5033,44 л., №423 від 24.04.2020 року на 5099,96 л., №745 від 09.06.2020 року на 10214,26 л., №847 від 24.06.2020 року на 5403,45 л., №937 від 30.06.2020 року на 10531,9 л., №1087 від 08.07.2020 року на 9913,88 л., №1283 від 22.07.2020 року на 9846,48 л., без ліцензії на право зберігання.
19 жовтня 2020 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми "С" №004130706, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 500 000 грн за зберігання пального без наявності ліцензії, яке позивач оскаржив в адміністративному порядку.
Рішенням про результати розгляду скарги №10991/6/99-00-06-03-01-06 від 18.05.2021 Державна податкова служба України залишила скаргу підприємства без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 19.10.2020 року форми "С" №004130706 без змін.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем зберігалось паливо у баках автомобілів, які використовуються у власній господарській діяльності позивача та не є акцизними складами. Крім того, суд зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі "Про проведення фактичної перевірки ПСП "АНТ-АГРО"" від 03.09.2020 №677, в якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення такої.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами пп.     20.1.4     п.     20.1     ст.     20 ПК України визначено, що     контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Приписи пп.     75.1.3     п.     75.1     ст.     75 ПК України     передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом     80.2     статті     80 Податкового кодексу України     передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених пп. пп. 80.2.1 - 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України. Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями     ПК України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.
В даному випадку, відповідач посилався на норми пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, які передбачають таку підставу для перевірки як наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на  контролюючі органи, виробництва та обігу  підакцизних товарів.
Підставою для винесення наказу про проведення фактичної перевірки, податковий орган обґрунтував тим, що за інформацією АІС "Податковий блок" починаючи з 01.04.2020 року позивачем придбано значні обсяги пального, при цьому, акцизні склади за ним не зареєстровані, ліцензії на право зберігання пального ним не отримано, про що зазначено в доповідній записці від 03.09.2020 року № 91/21-22-95-06-13 (а.с.78).
Так, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав,  передбачених пп. 80.2.2  п. 80.2 статті 80 ПК України,  є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Отже, внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю. 
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана доповідна записка не може обґрунтовувати правомірність наказу про призначення фактичної перевірки, оскільки, у спірній доповідній записці викладена конкретна інформація стосовно того, що ПСП "Ант-Агро" з 01.04.2020 року придбав значні обсяги пального, при цьому, акцизні склади за ним не зареєстровані, ліцензії на право зберігання пального ним не отримано.
З наведеного вбачається, що фактична перевірка позивача призначена за наявності підстав, визначених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.
Погоджуючись з доводами апелянта щодо законності призначення та проведення фактичної перевірки ПСП «Ант-Агро», судова колегія вважає вірними висновки суду щодо не доведення відповідачем зафіксованого в акті фактичної перевірки порушення.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Відповідно до ч.8 ст.15 Закону суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (ч. 10 ст. 15 Закону № 481/95).
Згідно п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Разом з тим, згідно частин 38-39 статті 15 Закону № 481/95 для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження (ч.43 ст.15).
З наведеного вбачається, що Закон №481/95 покладає обов`язок на суб`єкта господарювання отримувати ліцензію на право зберігання пального тільки щодо стаціонарних об`єктів зберігання пального, адже із змісту переліку документів, необхідних для отримання ліцензії, вбачається, що такі неможливо надати для пересувних ємностей та транспортних засобів, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).
Положення ч. ч. 1-2 ст. 17 Закону № 481/95 передбачають, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 гривень (абз.8 ч.2 ст.17 Закону).
Отже, для застосування передбаченої цією статтею санкції необхідне надання контролюючим органом беззаперечних доказів зберігання суб`єктом господарювання пального та відсутність у нього відповідної ліцензії за умови існування обов`язку з її отримання.
Відповідно до пп."б" пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або  обладнанні чи пристрої.
За приписами пп.14.1.16-1 п.14.1 ст.14 ПК України, не є акцизним складом пересувним: транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки та паливний бак транспортного засобу.
Тобто, ПК України чітко визначено, що не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або  обладнанні чи пристрої.
Відповідно до абзаців 52, 56 ст.1 Закону № 481/95 місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що Закон № 481/95 не містить вказівки на те, що пальне повинно зберігатися виключно у стаціонарних ємностях для зберігання пального. Не визначає законодавець і граничний об`єм пального чи обмежень по строку, з якого починається «зберігання пального». У свою чергу саме по собі зберігання пального не є підставою для реєстрації акцизного складу, оскільки вимагає певного обсягу пального.
Крім іншого, в індивідуальній податковій консультації, наданій Державною фіскальною службою України 15.08.2019 року за №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, зазначено, що у розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»   суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.   При цьому вказана податкова консультація не скасована та лише підтверджує позицію суду першої інстанції, з якою погоджується колегія суддів.
За обставинами справи, позивач зазначає, що пальне, придбане за акцизними накладними  №364 від 21.04.2020 року на 5033,44 л, №423 від 24.04.2020 року на 5099,96 л, №745 від 09.06.2020 року на 10214,26 л, №847 від 24.06.2020 року на 5403,45 л, №937 від 30.06.2020 року на 10531,9 л, №1087 від 08.07.2020 року на 9913,88 л, №1283 від 22.07.2020 року на 9846,48 л залито та зберігається ним безпосередньо у паливних баках транспортних засобів, які він використовує у власній господарській діяльності.
Викладене підтверджується відомостями обліку видачі пального на підприємстві за 21.04.2020 року, 24.04.2020 року, 09.06.2020 року, 24.06.2020 року, 30.06.2020 року, 08.07.2020 року, 14.07.2020 року, 22.07.2020 року, у яких зазначено  модель та номер автомобіля, прізвище, ім`я по батькові водія, кількість виданого палива, підпис водія в одержанні ПММ (а.с.18-25).
Пальне, придбане в обсязі за даними акцизними накладними для власних потреб, отримане за адресою Херсонська область, Каховський район, с. Архангельська Слобода, вул. Господарська,11 та розлите в баки власної та орендованої сільськогосподарської техніки, а саме: 12 тракторів, 3 комбайни, 11 одиниць іншої сільськогосподарської техніки, 7 автомобілів на дизельному паливі та 7 на бензині, 1 автомобіль  знаходить в оренді, що підтверджується відповідними документами, а саме договорами купівлі - продажу, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, машин, оборотно - сальдовими відомостями по рахунку 104 і 105 (а.с.93-138).
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПСП "Ант-Агро" підтверджено факт відвантаження придбаного пального безпосередньо у паливні баки транспортних засобів (власних та залучених), які використовуються позивачем у власній господарській діяльності.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт зберігання позивачем пального у стаціонарних ємностях, а саме резервуарів, баків, цистерн тощо. Навпаки, на долучених відповідачем до акту фактичної перевірки фото не вбачається жодної ємності для зберігання пального. 
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належних і допустимих доказів зберігання ПСП "Ант-Агро" палива у стаціонарних резервуарах/ємностях за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Архангельська Слобода, вул. Господарська,11, ГУ ДПС в Херсонській області дійшло безпідставних висновків про порушення підприємством вимог ст.15 Закону в частині необхідності отримання ліцензії на право зберігання пального.
Крім того, судова колегія вважає за важливе зазначити, що акт фактичної перевірки не містить посилання на конкретну норму статті 15 Закону № 481/95, порушення якої встановлено контролюючим органом, у той час як стаття містить значну кількість вимог до імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального. 
Так, суть фактичної перевірки у спірних правовідносинах полягає у безпосередньому встановленні працівниками контролюючого органу зберігання суб`єктом господарювання пального у місці, на яке такий суб`єкт не отримав відповідної ліцензії.
В той же час, окрім твердження про придбання, отримання та зберігання ПСП "Ант-Агро" пального, в акті перевірки відсутнє роз`яснення, чи зберігалось таке пальне у приміщенні (складі), чи на відкритому повітрі та яким чином таке пальне зберігалось, в яких ємностях, тарах, обладнанні, тощо.
Отже, акт перевірки не відповідає вимогам систематизованого, чіткого, об`єктивного та повного викладу фактів виявлених порушень законодавства.
Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували викладені в акті перевірки висновки щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії, взагалі не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у спірних правовідносинах, з врахуванням напрямків господарської діяльності підприємства і наявної у користуванні позивача техніки та допустив помилкове ототожнення господарської операції із придбання пального із фізичним зберіганням пального, судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення - рішення.
Разом з тим, оскільки суд першої інстанції помилково дійшов висновків про відсутність підстав для призначення фактичної перевірки, та як наслідок про протиправність наказу про призначення такої перевірки, судова колегія відповідно до ч.4 ст.317 КАС України змінює рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року шляхом виключення зазначених доводів з мотивувальної частини рішення.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 червня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 317,  320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Херсонській області -  задовольнити частково.
Змінити рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року, виключивши з його мотивувальної частини висновки щодо незаконності призначення фактичної перевірки приватного сільськогосподарського підприємства "АНТ-АГРО" наказом  Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі "Про проведення фактичної перевірки від 03.09.2020 №677.
В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня  2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 18 листопада 2021 року. 

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко