ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року                   м. Дніпро                                 Справа №  904/4437/21
       Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                       Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021р. (суддя Красота О.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 12.07.2021 р.) у справі 
за позовом Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м.Київ 
до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод", м.Павлоград 
про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 28 172,12 грн.    
                                                       ВСТАНОВИВ:
1.        Короткий зміст позовних вимог
Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернулася до Господарського суду з позовом до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод", про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 28 172,12 грн. та судовий збір. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань з користування автомобільними дорогами, а саме під час перевірки Управлінням Державної служби України з безпеки на транспорті транспортного засобу SCANIA, (д.н.з. НОМЕР_1 ) було встановлено перевищення вагових обмежень загальної маси транспортного засобу.

2.      Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у    справі та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021р. позов задоволено - стягнуто з  Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні (ККДБ 221160100), в сумі 28 172,12грн..

3.       Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись  з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 

4.       Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
      В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що про Акт та розрахунок Відповідач дізнався лише коли отримав позовну заяву, ніякого повідомлення та рахунку № 235781 від 12.07.2020р. плати за проїзд великовагових та або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в розмірі 922,59 євро Відповідач не отримував. Водію автомобіля Відповідача копія Акту та розрахунку для подальшої передачі до ДП «НВО «ПХЗ» Позивачем не надавалась та в Акті - розрахунку не зазначено, що їх копії були надані водію.
     Скаржник також зазначає на те, що суд першої інстанції об`єктивно не розглянув докази, які надав Відповідач та не надав оцінку доводам Відповідача щодо властивостей вантажу, що перевозився та щодо Методики проведення габаритно-вагового контролю.
Зокрема, Скаржник вказує на те, що працівниками Укртрансбезпеки не враховано властивості вантажу, що перевозився (емульсія, селітра аміачна, напівфабрикат, розчин нітриту партію). Вказаний вантаж є сипучим та наливним. Зважаючи на стан доріг, під час руху автомобіля даний вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу і кожне зважування буде відрізнятись від попереднього, а тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду автомобіля на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, тоді як наливний та сипучий вантаж, в силу своїх властивостей, легко переміщується з осі на вісь під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу. При цьому, єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (тобто з сипучим вантажем).      
Зазначене, на думку Скаржника, свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним сипучим видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні сипучого вантажу.

5.       Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
     У відзиві на апеляційну скаргу, Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області  просить суд залишити апеляційну скаргу   без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області  без змін.
В обгрунтування своїх заперечень Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області зазначає, що не погоджується з твердженням Скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх необгрунтованими, оскільки в акті № 024386 від 12.07.2020р. наявний підпис водія Транспортно-складського управління ДП «Наукове-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» Співака Володимира Вікторовича, відповідний рахунок № 235781 від 12.07.2021р. є додатком до відповідного акту, що на переконання прокуратури, свідчить про інформування та повідомлення відповідного водія, який є саме водієм перевізника, таким чином підприємству було відомо про відповідні перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра транспортним засобом підприємства.
Твердження апелянта щодо не зазначення в довідці та розрахунку даних щодо вимірювального та зважувального обладнання та невідповідності вимірювальної техніки прокуратура вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки габаритно-ваговий контроль транспортних засобів проводився пересувними автомобільними вагами Лахта-У СВ-80000А/18, які відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 02.08.2019р. відповідають вимогам відповідного ДСТУ,   відповідно до сертифікату дані ваги пройшли державну перевірку у встановлений вимогами законодавства строк, що підтверджується долученими до позовної заяви документами.

6.        Рух справи в суді апеляційної інстанції
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.       
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи. 
Ч. 13 ст. 8 ГПК України   визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно   до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають     розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,     розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
     При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься        до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021р. у справі № 904/4437/21, для розгляду у порядку письмового провадження,  без повідомлення учасників справи.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 11.10.2021р. визначено для розгляду справи №904/4437/21 колегію суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Орєшкіної Е.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021р., колегією суддів у складі: головуючого судді  Кощеєва І. М. (доповідач), суддів: Чус О.В.,Орєшкіної Е.В. справу №904/4437/21 прийнято до свого провадження. 

7.      Встановлені судом обставини справи
На підставі направлення на рейдову перевірку №000204 від 07.07.2020р., у період з 07.07.2020р. до 12.07.2020р., співробітниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів на 36 км дороги М-06 Київ-Чоп (а.с.22). 
12.07.2020р., у пункті габаритно-вагового контролю на автомобільній ділянці 36 км дороги М-06 Київ-Чоп проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки SCANIA Р380, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом марки GEN TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_2 та який належить Державному  підприємству "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод".  
За результатами перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки 12.07.2020р. складено довідку №048305 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.30), Акт №024386 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.07.2020р. (а.с.27), якими зафіксовано перевезення вантажу автомобілем, який належить Відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху. 
На підставі зазначених документів, в Управлінні складено розрахунок №235781 від 12.07.2020р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 11.07.2020р. №1107/1 відповідно до якого (а.с.31) пройдена відстань – 1139 км, загальна маса 30,12 т навантаження на здвоєну вісь 18,2 т при гранично допустимій 22 т, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 0.27 євро/км, плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, скалала 922,59 євро. 
Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "ПАВЛОГРАДСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД", про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортним засобом з наступних підстав. 
Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
До Павлоградської окружної прокуратури що надійшли матеріали з Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (а.с.21), з питань вжиття заходів представницького характеру з метою стягнення у судовому порядку з Державного підприємства “Наукове-виробниче об`єднання “Павлоградський хімічний завод” в дохід державного бюджету грошових коштів у сумі 28 172,116 грн. за проїзд автомобільними дорогами великовагових та великогабаритних транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.
Павлоградською окружною прокуратурою направлено листи від 22.02.2021р. щодо вжитих Державною службою України з безпеки на транспорті та Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з Державного підприємства “Наукове-виробниче об`єднання “Павлоградський хімічний завод”, в дохід державного бюджету грошових коштів у сумі 922,59 євро, що по курсу НБУ станом на 12.07.2020р. складає 28 172,116 грн. за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритних транспортних засобів вагові параметри яких перевищують нормативні (а.с.37).
У відповідь з Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки надійшов лист від 25.02.2021р. у якому зазначено, що управління заходи щодо стягнення відповідної плати за проїзд управлінням не вживалися.
В позові зазначено, що у відповідь з Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист за вихідним номером 4147/05/15-20 від 23.02.2021р., у якому зазначено, що плата за проїзд у сумі 922,59 євро, що по курсу НБУ, станом на 12.07.2020р., складає 28 172,116 грн. ,у добровільному порядку не сплачувалася. Укртрансбезпекою відповідні позовні вимоги не заявлялися.
Зазначене свідчить про те, що Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, для вжиття заходів щодо захисту інтересів держави, з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито таких заходів.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”).
Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів  держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу, цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів ши) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про поркшення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджено Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006р. (далі - Порядок 1567) визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання); вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.          
Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до п. 3, 4 Порядку 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
За приписами п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постанову Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими органами Національної поліції.
Підпунктом 4 п. 2 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. 
Крім того, п. 15 Порядку № 879 визначено, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.          
В позовній заяві зазначено, що Позивач на адресу Відповідача направив лист №61429/18/24-20 від 17.08.2020р. розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування №235781 від 12.07.2020р. як додаток до акту № 024386 від 12.07.2020р. та повідомлено Позивача щодо необхідності сплати плати проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного   транспортного   засобу   справляється   за   встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П=(Рзм+Рнв+Рг) х В, де: 
П - розмір плати за проїзд;
Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1км проїзду;
Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; 
Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; 
В- відстань перевезення, кілометрів.
Відповідно  до  п.   31-1   Порядку  №   879,  якщо  рух  здійснюється  без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за    проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами  загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу     вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Таким чином, розмір плати за проїзд транспортним засобом Позивача становить: 0,27 * 1139 * 3 = 922,59 євро.
Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим національним банком на день проведення розрахунку. 
Офіційний курс гривні до 1 євро, встановлений Національним банком України, станом на 12.07.2020р. становив 30,5359 грн..
Станом на 12.07.2020р., відповідно до офіційного курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України, плата становила  28172,116 грн. 
Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. 
Станом на 22.04.2020р., Відповідачем не здійснено оплату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, що і стало причиною виникнення спору. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку,  про доведеність належними і допустимими доказами  перевищення відповідачем нормативів вагових параметрів під час спірного перевезення. 

8.      Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05.04.2001р. № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до ч. 12 ст. 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини 1 та 4 ст. 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Статтею 33 Закону України від 08.08.2005р. № 2862-IV «Про автомобільні дороги» (надалі - Закон № 2862-ІV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 ст. 29 Закону України від 30.06.1993р. № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), п. 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з пп. 3 п. 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил № 1306.
Пунктом 22.5 Правил № 1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Згідно з п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
Також п.п. 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Відповідно до п. 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено п. 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,  де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.
Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.
При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.
 Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.
Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі.   У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.
У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п.3 Порядку №879).
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6 Порядку №879).
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п.15 Порядку №879).
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (п.16 Порядку №879).
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п.20 Порядку №879).
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 12.07.2020р., при проведенні рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю, який розташований на ділянці 36 км дороги М-06 Київ-Чоп, співробітниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки SCANIA Р380, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом марки GEN TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та який належить Державному  підприємству "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод".  
Відповідно до товарно-транспортної накладної №1107/1 від 11.07.2020р. автомобільним перевізником визначено ДП"НВО"Павлоградський хімічний завод", керував  транспортним засобом водій ОСОБА_2 ..
      За результатами перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки 12.07.2020р. складено довідку №048305 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.30), Акт №024386 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.07.2020р. (а.с.27), якими зафіксовано перевезення вантажу автомобілем, який належить Відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме навантаження на осі: 5,98/6,54/8,96/9,24, при допустимому навантаженні на вісь 8,0/8,0/8,0/8,0. 
На підставі зазначених документів в Управлінні складено розрахунок №235781 від 12.07.2020р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно ТТН від 11.07.2020р. №1107/1, відповідно до якого (а.с.31) пройдена відстань – 1139 км, загальна маса 30,12 т навантаження на здвоєну вісь 18,20 т при гранично допустимій 22 т, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 0.27 євро/км., перевищення параметрів від нормативу 13,75%. 
На підставі наведених документів, Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки провело розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №235781, за яким, збільшена плата становить: 0,27 х 1139 х 3 = 922,59 євро.
    Станом на 12.07.2020р., за офіційним курсом гривні до євро (30,5359 грн. за 1 євро), встановленого Національним банком України, плата становила 28 172,116 грн. 
Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки направило на адресу Відповідача лист №61429/18/24-20 від 17.08.2020р., копію розрахунку №235781 від 12.07.2020 плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, як додаток до акту № 024386 від 12.07.2020р., з вказівкою про обов`язкове внесення плати протягом 30 календарних днів з моменту визначення її розміру та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. 
Станом на 22.04.2020р., Відповідачем не здійснено оплату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,
Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.
За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Обов`язок доведення розміру будь-яких збитків покладається на потерпілу сторону.
У даному випадку прокурором доведено належними доказами факт завдання Державному бюджету України збитків у розмірі 28 172,116 грн., які полягають у перевищенні транспортним засобом відповідача нормативних габаритних та вагових параметрів без відповідного дозволу. Сума заподіяних збитків визначена у розрахунку Укртрансбезпеки № 8620 від 14.02.2019, зробленому відповідно до формули п. 311   Порядку № 879.
Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.
Доказів оскарження Відповідачем Акту №024386 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.07.2020р. та розрахунку плати за проїзд №235781 від 12.07.2020р. у судовому порядку матеріали справи не містять, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх чинності  та  обов`язковості для виконання.
Доводи Скаржника щодо не зазначення в довідці та розрахунку даних щодо вимірювального та зважувального обладнання та невідповідності вимірювальної техніки колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Спільним Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, «Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», а саме Додатки до зазначеного наказу, визначено типову форму довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка з врахуванням викладеного є офіційним документом, відомості до якого вносяться уповноваженою службовою особою та бланк якої містить вичерпний перелік відомостей до заповнення уповноваженою особою, серед якого відсутня необхідність зазначення назви та характеристики вимірювального та зважувального обладнання.
Підпунктом 2 п. 2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Підпунктами 6 та 9 п. 2 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно- вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.
Водночас, п. 12 Порядку №879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно- вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Тобто, виходячи зі змісту вказаних положень, габаритно-ваговий контроль може здійснюватися на вимірювальному та зважувальному обладнанні, яке повинно бути у робочому стані, а також яке в установленому порядку пройшло метрологічну атестацію з його подальшим клеймуванням та повинно мати відповідне свідоцтво.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Отже, законодавством чітко встановлено, що ваги, як засіб вимірювальної техніки використовується або у випадку якщо пройшли повірку, або ж коли пройшли державну метрологічну атестацію.
В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки.
Зокрема, Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П40М11305219, виданого ДП "Київоблстандартметрологія" Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України 02.08.2019р., чинного до 02.08.2020р., підтверджено відповідність вагів   автомобільних тензометричних    типу "Лахта – У модель СВ 80000А/18 зав. №0616, виробник ТОВ "Метровес". За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі – ЗВТ) відповідає вимогам ДСТУ EN 45501:2016 та експлуатаційної документації фірми-виробника,    діапазон зважування : MAX=80 т, Min= 02 ., ціна поділки – 20 кг, ціна повірочної поділки =20 кг (а.с.26).
Отже, з вказаного свідоцтва вбачається, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів проводився пересувними автомобільними вагами, які відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відповідають вимогам відповідного ДСТУ та пройшли державну перевірку у встановлений вимогами законодавства строк.
Доводи Скаржника щодо методики здійснення визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь рідких та сипучих вантажів колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відсутність на момент спірних відносин методики, про яку йдеться у Порядку №879, не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Враховуючи наведені приписи законодавства та встановлені судами фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що сума плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, на загальну суму 28 172,116 грн. підлягає до стягнення з відповідача в повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів зауважує, що інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення спору по суті з урахуванням оцінки доводів, наведеної вище.

9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  підлягає залишенню без змін.

10.    Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021р. у справі № 904/4437/21 залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя                                                                               І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                   О.В. Чус

Суддя                                                                                                Е.В. Орєшкіна