ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 480/4226/18
адміністративне провадження №К/9901/16272/19, №К/9901/16664/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №480/4226/18
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито
за касаційними скаргами Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, прийняте у складі: головуючого судді Савицької Н.В., і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14  травня 2019 року, ухвалену у складі: головуючого судді Григорова А.М., суддів Бартош Н.С., Подобайло З.Г., 
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач-1), Головного управління ДФС у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області, відповідач-2) з вимогами:
1.1.    визнати незаконним і скасувати наказ ДФС України №2093-о від 31 жовтня 2018  року про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29    липня 1991 року №114 (далі - Положення №114), та поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та в податковій міліції з часу звільнення;
1.2.    визнати незаконним і скасувати наказ №333-о від 08 жовтня 2018 року «По особовому складу», який виданий начальником ГУ ДФС у Сумській області Мазуренком О.В. , яким оголошено наказ ДФС України від 31 жовтня 2018 року №2093-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
1.3.    стягнути з ДФС України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу по день винесення судом рішення;
1.4.    стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, в сумі 5 000 грн.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що скорочення штату, як умови звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114, в спірних правовідносинах не було.
3. Позивач доводив, що після введення в дію змін до штатного розпису кількість штатних одиниць за посадою «перший заступник начальника» не змінилася.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 17 серпня 1999 року проходив службу в податкових органах, зокрема у податковій міліції. З липня 2015  року позивач обіймав посаду першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області.
5. Наказом ГУ ДФС у Сумській області від 05 лютого 2016 року № 69 була введена в дію нова організаційна структура ГУ ДФС у Сумській області, а наказом від 09 лютого 2016 року № 73 - уведений в дію штатний розпис на 2016 рік, якими передбачена наявність двох посад першого заступника начальника.
6. 16 січня 2018 року ГУ ДФС у Сумській області на адресу ДФС України було направлено подання про звільнення позивача з посади та податкової міліції, за результатами розгляду якого ДФС України видано наказ від 22 січня 2018 року №105-о про звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, на підставі підпункту «г» пункту 64 Положення №114 (через скорочення штату).
7. 26 лютого 2018 року ГУ ДФС у Сумській області видано наказ № 51-о, яким оголошено наказ ДФС України від 22 січня 2018 року №105-о про звільнення та визначено дату звільнення - 26 лютого 2018 року. 
8. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року визнано протиправними і скасовано наказ ДФС України від 22 січня 2018 року №105-о та наказ ГУ ДФС у Сумській області від 26 лютого 2018 року №51-о; визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України «Про призначення ОСОБА_3 » від 27 вересня 2017 року № 2278-о; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції; стягнуто з ГУ ДФС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року в сумі 19    001,45    грн без урахування податків і зборів. 
9. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01    серпня 2018 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року в справі №818/858/18 у частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу ДФС України №2278-о від 27 вересня 2017 року про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
10. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року в справі №818/858/18 залишено без змін.
11. Наказом ГУ ДФС у Сумській області від 29 серпня 2018 року №196-о «Про оголошення наказу ДФС України від 29 серпня 2018 року №1442-о» оголошено наказ ДФС України від 29 серпня 2018 року №1442-о «Про виконання рішення та постанови судів», скасовано наказ ДФС України від 22 січня 2018 року №105-о «Про звільнення ОСОБА_1 » і поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції.
12. 30 серпня 2018 року позивача ознайомлено з наказами ГУ ДФС у Сумській області від 29 серпня 2018 року №196-о та ДФС України від 29 серпня 2018 року №1442-о та одночасно з цим оголошено позивачеві попередження про звільнення, яким позивача повідомлено про зміни, що відбулися у 2016 році в організаційній структурі ГУ ДФС у Сумській області, скорочення чисельності та штату працівників податкової міліції ГУ ДФС у Сумській області та наступне його вивільнення із посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області 30 жовтня 2018 року. 
13. Одночасно з попередженням позивачеві були запропоновані наявні вакантні посади начальницького складу податкової міліції, призначення на які здійснюється начальником ГУ ДФС у Сумській області: 1)    заступника начальника Відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області; 2)     старшого оперуповноваженого з особливо важливих Відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області; 3)    старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Відділу з особливо важливих справ оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області; 4)    старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області; 5)    старшого слідчого з особливо важливих справ Другого відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Сумській області.
14. На підставі подання ГУ ДФС у Сумській області від 29 жовтня 2018 року №4939/8/18-28-04-36 наказом ДФС України від 31 жовтня 2018 року №2093-о позивача звільнено з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів).
15. Наказом ГУ ДФС у Сумській області від 08 листопада 2018 року №333-о оголошено наказ ДФС України від 31 жовтня 2018 року №2093-о, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача вирішено вважати датою його звільнення 08 листопада 2018 року.
16. Не погоджуючись з наказами про звільнення, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
17. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019    року адміністративний позов задоволено частково:
17.1.    визнано протиправним і скасовано наказ ДФС України від 31 жовтня 2018 року №2093-о про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 64 Положення №114 (через скорочення штатів);
17.2.    визнано протиправним і скасовано наказ ГУ ДФС у Сумській області від 08 листопада 2018 року №333-о «По особовому складу»;
17.3.    поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та в податковій міліції ДФС України;
17.4.    стягнуто з ГУ ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2018 року по 15    січня 2019 року в сумі 35    951 грн 07 коп без урахування податків і зборів.
17.5.    У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
18. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року вирішено змінити в частині визначення періоду та розміру стягнення з ГУ ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу: замість «з 08.11.2018» вказати «з 09.11.2018» та відповідно замість « 35 951 грн 07 коп» вказати « 35 430 грн 04 коп».
19. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року залишено без змін.
20. Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що організаційно-штатні зміни, на які посилалися відповідачі, не передбачали скорочення посад першого заступника начальника, у зв`язку з чим у відповідачів не було підстав для звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штату) Положення №114.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
21. Посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідачі подали касаційні скарги, в яких просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
22. На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач-1 зазначив, що підставою для звільнення позивача зі служби оскаржуваним наказом були матеріали подання ГУ ДФС у Сумській області і суди попередніх інстанцій в контексті викладеного не зазначили, які положення чинного законодавства було порушено ДФС України під час реалізації цього подання.
23. Відповідач-2 на обґрунтування вимог касаційної скарги зазначив, що наказ ГУ ДФС у Сумській області від 08 листопада 2018 року №333-о є похідним від наказу ДФС України від 31 жовтня 2018 року №2093-о, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про його незаконність.
24. У відзиві на касаційну скаргу відповідача-1 позивач зазначив, що суди попередніх інстанції повно та всебічно встановили обставини, що мають значення для розгляду справи, правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.
25. Касаційні скарги відповідачів надійшли до Суду 10 і 13 червня 2019 року та були передані на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Кашпур О.В., Уханенка С.А.
26. Ухвалами Верховного Суду від 19 і 24 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаними скаргами.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
27. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
28. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
29. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
30. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №    460-IX.
31. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України передбачено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
33. Порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ врегульовано Положенням №114.
34. Згідно з підпунктом «г» пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
36. Частиною другою статті 40 цього ж Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
37. За правилами частин першої-третьої статті 49- 2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
38. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
39. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Якщо вивільнення є масовим, відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
VI. Позиція Верховного Суду
40. Умовою припинення служби в органах внутрішніх справ з підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 64 Положення №114, є скорочення штатів, тобто зміна штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад у випадку ліквідації чи реорганізації органу, в якому проходить службу особа, або внаслідок організаційно-штатних змін (зміна структури органу тощо), у разі неможливості пропозиції іншої посади.
41. Водночас сама лише трансформація одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший (без скорочення штату) не є підставою для звільнення з публічної служби з указаних підстав.
42. Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» під час розгляду спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.
43. Отже, вирішуючи спори про припинення публічної служби з підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 64 Положення №114, суди повинні з`ясувати: чи мали місце ліквідація, реорганізація чи інші організаційно-штатні зміни в органі, де проходив службу позивач, якщо так, то чи мало це наслідком скорочення штату, зокрема посади, яку обіймав позивач.
44. Скорочення штату може бути встановлене шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після відповідних змін.
45. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що звільнення позивача було пов`язано з тими самими підставами, які вже оцінювалися Сумським окружним адміністративним судом у межах справи №818/858/18, а саме: у зв`язку з прийняттям наказу ДФС України від 02 листопада 2015 року №834 «Про затвердження Плану заходів зі скорочення штатної чисельності працівників Державної фіскальної служби», наказу ДФС від 18 січня 2016 року №57-о «Про надання повноважень», наказів ГУ ДФС у Сумській області від 05 лютого 2016 року №69 «Про введення в дію організаційної структури ГУ ДФС у Сумській області», від 09 лютого 2016 року №73 «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік».
46. Скасовуючи наказ ДФС України від 22 січня 2018 року № 105-о та поновлюючи ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, Сумський окружний адміністративний суд у справі №818/858/18 виходив з того, що посада, яку обіймав позивач, скорочена не була.
47. Як установив Сумський окружний адміністративний суд у справі №818/858/18 на підставі оцінки вказаних наказів, у структурі ГУ ДФС у Сумській області як в 2015 році, так і після внесення змін у лютому 2016 року була передбачена наявність двох штатних одиниць за посадою «перший заступник начальника».
48. Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
49. Судами попередніх інстанцій було також досліджено штатний розпис ГУ ДФС у Сумській області на 2018 рік, затверджений 29 січня 2018 року в.о. голови ДФС України та порівняно його з Переліком змін №1 до штатного розпису ГУ ДФС у Сумській області, що затверджений 29 березня 2018 року, з якого встановлено, що посаду першого заступника начальника з посадовим окладом 2    917 грн було виведено зі штату та одночасно введено до штату посаду першого заступника начальника з посадовим окладом 9    300 грн.
50. Таким чином, суди попередніх інстанцій встановили, що як і 2016 році, так і в 2018 році посада першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області скорочена не була.
51. У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 64 Положення №114.
52. Наведена обставина є визначальною при вирішенні цього спору і не потребує подальшого з`ясування питань виконання власником вимог щодо працевлаштування працівника, переважного права працівника на залишення на роботі, наявності на час попередження про наступне вивільнення іншої рівноцінної посади або роботи відповідно до його кваліфікації тощо.
53. Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачами не оспорюється.
54. Таким чином, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.
55. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
56. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
57. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08    лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
58. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
59. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
60. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
61. Касаційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.
62. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року (у незміненій частині) та Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №480/4226/18 залишити без змін.
63. Судові витрати не розподіляються. 
64. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко