КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 759/12599/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12777/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Кириленко Т.В.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
23 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Семенюк Т.А
Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
при секретарях - Максюк І.Г., Макаровій К.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
 
В С ТА Н О В И В :
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що до 06.04.2020 року він працював на посаді провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз».
У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 року №840 «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи» на виконання наказу від 16.12.2019 року за № 897 «Про скорочення чисельності і штату працівників АТ «Укртрансгаз», позивача було попереджено про наступне звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням з 01.01.2020 року посади «Фахівець, Провідний» структурного підрозділу Філії «Оператор газотранспортної системи України», апарат, Північний сектор безпеки та охоронних заходів, Північна група економічної безпеки» АТ «Укртрансгаз», після закінчення двомісячного терміну з дня ознайомлення з цим попередженням.
У подальшому, 06.04.2020 року Наказом № 340-к його було звільнено з посади провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» у зв`язку із скороченням за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Зазначає, що станом на 10.02.2020 року у АТ «Укртрансгаз» існували вакантні посади, що не були запропоновані позивачу, зокрема посада провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами департаменту безпеки апарату АТ «Укртрансгаз», на яку 20.02.2020 року було призначено іншого працівника.
Факт наявності такої вакантної посади підтверджується листом Офісу великих платників податків ДПС України від 07.10.2020 року № 889/14/28-10-04-02-03-12. При цьому згадана посада фактично відповідала тій, яку займав позивач до скорочення.
Крім цього, після попередження про звільнення, позивачу було запропоновано вакантні посади згідно з переліками вакантних посад АТ «Укртрансгаз», у зв`язку з чим позивачем було подано заяви про розгляд його кандидатури для призначення на вакантні посади провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укртрансгаз» та начальника відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз».
Проте, із витягу з протоколу засідання комісії з визначення переважного права працівників на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці № 3 від 02.03.2020 року стосовно призначення на посаду провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укртрансгаз», розгляд питання про визначення переважного права позивача відкладено до з'ясування обставин, пов`язаних з допуском до державної таємниці із урахуванням вимог, передбачених ч. 7 ст. 21 Закону України «Про держану таємницю». Станом на день звернення до суду із вказаною позовною заявою дане питання так і не було вирішено, оскільки АТ «Укртрансгаз» не звернулось до Служби безпеки України для отримання відповідного допуску для позивача.
Також зазначає, що із витягу з протоколу засідання комісії з визначення переважного права працівників на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці № 5 від 18.03.2020року вбачається, що комісією було ухвалено рішення не визначати переважне право позивача щодо залишення на роботі на посаді провідного інженера відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз» у зв'язку із невідповідністю до кваліфікаційних вимог. Однак позивач вказує, що подавав заяву про залишення на роботі на посаді начальника відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз», а не провідного інженера.
У зв`язку із викладеним та з врахуванням заяви про зміну предмета та підстав позову, просив визнати незаконним та скасувати Наказ Філії «Оператор Газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» № 340-к від 06.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату з 07 квітня 2020 року. Крім цього просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.04.2020 року і до моменту його фактичного поновлення на роботі (т. 1 а.с. 95-101).
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним наказ Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ Укртрансгаз» №340-к від 06.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади у зв`язку зі скороченням за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» з 07.04.2020 року.
Стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.04.2020 року по 08.06.2021 року в розмірі 366 665, 46 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з АТ «Укртрансгаз» судовий збір на користь держави в розмірі 2270 грн.
Не погоджуючись із рішенням, Никеруй Т.М. в інтересах АТ «Укртрансгаз» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі вважаючи,  що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що інформація про всі вакантні посади була доступна для всіх працівників підприємства, що підлягали скороченню. Ознайомлення працівників, що підлягають скороченню із такою інформацією здійснювалось департаментом з управління персоналом під підпис. 
Вважає, що  ОСОБА_1 уникав ознайомлення з вакантними посадами АТ «Укртрансгаз», хоча, зважаючи на написані ним заяви про визначення переважного права залишення на роботі, володів цією інформацією.
Також зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність вакансії провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами Департаменту безпеки АТ «Укртрансгаз», проте не скористався своїм правом та не подав відповідної заяви на розгляд Комісії на визначення переважного права працівників на залишення на роботі.
Щодо призначення позивача на вакантну посаду провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укртрансгаз», скаржник посилався на ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» де зазначено, що призначення фахівця на посаду, що передбачає забезпечення режиму секретності здійснюється після погодження з органами СБУ та режимно-секретними органами підприємств вищого рівня.Враховуючи це Комісією з визначення переважного права працівників на залишення на роботі 02.03.2020 рокувідкладено розгляд питання про призначення позивача на дану посаду. 
Вказує, що пізніше, у зв'язку із відсутністю у позивача відповідного допуску, питання повторно не розглядалось. Крім того, представник відповідача зазначає, що на момент подачі позивачем відповідної заяви на зайняття цієї посади, уже проходило погодження із Службою безпеки України питання щодо допуску до державної таємниці іншого працівника, якого і було призначено на цю посаду.
Щодо інших посад, на які подавав заяви позивач, відповідач зазначає, що Комісією з визначення переважного права працівників на залишення на роботі, у встановленому порядку, було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам, стосовно цих посад.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що з дня попередження про вивільнення і до дня звільнення (06.04.2020) із займаної посади позивачу було запропоновано всі наявні вакантні посади, враховуючи його освіту, кваліфікацію, досвід, що свідчить про повне та належне дотримання АТ «Укртрансгаз» вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільненні працівника із займаної посади.
28 версеня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 в якому представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін посилаючись на те, що AT «Укртрансгаз» було порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу не були запропоновані всі вакантні посади, зокрема - посада, що найбільше відповідає його кваліфікації.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 06.04.2020 року працював на посаді провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» (т. 1 а.с. 211).
У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 № 840 «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи» на виконання наказу від 16.12.2019 за № 897 «Про скорочення чисельності і штату працівників АТ «Укртрансгаз», позивача було попереджено про наступне звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням з 01.01.2020 посади «Фахівець, Провідний» структурного підрозділу Філії «Оператор газотранспортної системи України», апарат, Північний сектор безпеки та охоронних заходів, Північна група економічної безпеки» АТ «Укртрансгаз», після закінчення двомісячного терміну з дня ознайомлення з цим попередженням (т. 1 а.с. 7).
У подальшому, 06.04.2020 Наказом № 340-к позивача було звільнено з посади провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» у зв`язку із скороченням за п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 20).
Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.
Проте, судом встановлено, що станом на 10.02.2020 у АТ «Укртрансгаз» існували вакантні посади, що не були запропоновані позивачу, зокрема, посада провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами департаменту безпеки апарату АТ «Укртрансгаз» (т. 1 а.с. 36).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ознайомлювався із переліком вакантних посад 04.02.2020 року та 24.02.2020 року, проте посада провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами департаменту безпеки апарату АТ «Укртрансгаз» не була запропонована (т. 1 а.с. 73, 85).
Факт наявності такої вакантної посади підтверджується листом Офісу великих платників податків ДПС України від 07.10.2020 № 889/14/28-10-04-02-03-12. (т. 1 а.с. 102).
Також судом встановлено, що після попередження про звільнення, позивачу було запропоновано вакантні посади згідно з переліками вакантних посад АТ «Укртрансгаз» від 04.02.2020 та від 24.02.2020, у зв`язку з чим позивачем було подано заяви про розгляд його кандидатури для призначення на вакантні посади провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укртрансгаз», начальника відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз», менеджера з організаційного розвитку відділу організаційного розвитку, провідного інженера відділу ремонтів (а.с. 8-15).
Проте, із витягу з протоколу засідання комісії з визначення переважного права працівників на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці № 3 від 02.03.2020 стосовно призначення на посаду провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укргазтранс», розгляд питання про визначення переважного права позивача відкладено до з`ясування обставин, пов`язаних з допуском до державної таємниці із урахуванням вимог, передбачених ч. 7 ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» (т. 1 а.с. 17). 
Станом на день звернення до суду із вказаною позовною заявою дане питання так і не було вирішено, оскільки АТ «Укртрансгаз» не звернулось до Служби безпеки України для отримання відповідного допуску для позивача.
З витягу з протоколу засідання комісії з визначення переважного права працівників на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці № 5 від 18.03.2020 вбачається, що комісією було ухвалено рішення не визначати переважне право позивача на залишення на роботі посаді провідного інженера відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз» у зв`язку із невідповідністю до кваліфікаційних вимог. Однак, як вбачається з матеріалів справи,позивач  подавав заяву про залишенняна роботі на посаді начальника відділу обліку, аналізу та планування закупівель апарату АТ «Укртрансгаз», а не провідного інженера (т. 1 а.с. 18,19).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, не був виконаний обов`язок по працевлаштуванню позивача, як працівника, оскільки йому не були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Колегія суддів не може погодитись з  доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність вакансії провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами Департаменту безпеки АТ «Укргазбанк», проте не скористався своїм правом та не подав відповідної заяви на розгляд Комісії на визначення переважного права працівників на залишення на роботі, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, так, судом встановлено, що позивачу було запропоновано вакантні посади згідно з переліками вакантних посад АТ «Укртрансгаз» від 04.02.2020 та від 24.02.2020, проте посада провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами департаменту безпеки апарату АТ «Укртрансгаз» не була запропонована (т. 1 а.с. 73, 85).
Також колегія суддів не може прийняти до уваги і доводи апеляційної скарги, що вакантна посада провідного фахівця з питань охорони державної таємниці апарату АТ «Укртрансгаз» передбачала погодження з органами СБУ та режимно-секретними органами підприємств вищого рівня, у зв`язку з чим Комісією з визначення переважного права працівників на залишення на роботі 02.03.2020 року розгляд питання про призначення позивача на дану посаду відкладено, оскільки, як встановлено судом, і це підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, дане питання так і не було вирішене, кандидатура позивача не узгоджувалась з органами СБУ та режимно-секретними органами підприємств вищого рівня, а  на момент подачі позивачем відповідної заяви на зайняття цієї посади, уже проходило погодження із Службою безпеки України питання щодо допуску до державної таємниці іншого працівника, якого і було призначено на цю посаду, тому вважати, зазначену посаду вакантною підстав не було.
Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові було запропоновано всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та існували на день звільнення.
При цьому, під можливістю роботодавця перевести працівника на іншу роботу слід розуміти наявність вакантних посад не лише на момент попередження робітника про майбутнє звільнення, а й протягом дії усього строку попередження до дня його фактичного вивільнення. Такі вакансії можуть утворюватись зокрема за рахунок закінчення строку дії трудових договорів укладених на визначений термін.
Проте, як вбачається із матеріалів справи у АТ «Укртрансгаз» станом на 10.02.2020 року була наявна посада провідного фахівця відділу співпраці з правоохоронними органами управління організації службових розслідувань, перевірок та співпраці з правоохоронними органами департаменту безпеки апарату АТ «Укртрансгаз», однак позивача не було ознайомлено із наявністю даної посади, а вже 20.02.2020 року на дану посаду було призначено іншу особу (т. 1 а.с 238).
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача проведено з порушеннями ст.  49-2 КЗпП України, а тому наказ Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ Укртрансгаз» № 340-к від 06.04.2020 про звільнення   ОСОБА_1  з посади у зв`язку зі скороченням за п. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним, та позивач підлягає поновленнюна посаді провідного фахівця північної групи економічної безпеки північного сектору безпеки та охоронних заходів апарату Філії «Оператор газотранспортної системи України» АТ «Укртрансгаз» з 07.04.2020року.
Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України у справах № 6-41цс15 від 01 квітня 2015р., № 6-3048цс15 від 25 травня 2016р., № 6-1723цс17 від 18 жовтня 2017 р.
Визначаючи суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 1277 грн. 58 коп., виходячи з розрахункових листків за лютий 2020 року та березень 2020 року, відповідно 20 533,47 та 31 847,41грн. (т. 1 а.с. 21).
Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, у березні 2020 року ОСОБА_1 працював лише 11 днів, у склад заробітної плати за березень увійшли виплати лікарняних за січень 2020 року, відпустка та матеріальна допомога на оздоровлення.
Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів.
Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів.
Як вбачається з довідки про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 , надану відповідачем суду апеляційної інстанції, середньомісячна заробітна плата, обчислена відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, складає 20691,27 грн., середньоденна - 1009,33 грн.
 Виходячи з того, що вимушений прогул з 07 квітня 2020 р. по 08 червня 2021 р. складає 287 робочих днів, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 287х1009,33 грн. = 289677,71 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в  частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зміні, - зменшенню з 366665,46 грн. до 289677,71 грн.
В решті висновки суду першої інстанції постановленні з дотриманням норм чинного законодавства та доводами апеляційної скарги не спростовуються.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року змінити, зменшивши розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 366665,46 грн. до 289677,71 грн.
В решті рішення залишити без змін. 
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлений 26 листопада 2021 року.
 
Головуючий 

Судді