П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8209/21	

                                                                                                                           Головуючий в І інстанції: Завальнюк І.В.
Дата та місце ухвалення рішення: 05.08.2021 р.
м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний  суд  в складі колегії суддів:  

                 судді – доповідача –	Шеметенко Л.П.	
судді –	Стас Л.В.  	
судді –	Турецької І.О. 	
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

          У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 10.05.2018 року № 0322057-1316-1517.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.05.2018 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0322057-1316-1517, яким визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 25 000 грн. Позивач вказала на те, що на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення вона мала у власності автомобіль Audi Q7, НОМЕР_1 , 2015 року випуску, дата реєстрації 08.09.2017 року, який було продано у 2019 р. Позивач посилалась на те, що за правилами податкового законодавства у 2018 р. базою оподаткування транспортним податком був легковий автомобіль не більше 5 років випуску від дати оподаткування та середньоринковою вартістю понад 1 396 125 грн., тоді як за даними методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою КМУ від 18.02.2016 року № 66, вартість належного у 2018 р. їй автомобіля складала 911 065,61 грн.  Таким чином, позивач вважала, що повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 10.05.2018 року № 0322057-1316-1517 винесено Головним управлінням ДФС в Одеській області безпідставно та підлягає скасуванню, оскільки середньоринкова вартість автомобіля Audi Q7, НОМЕР_1 , 2015 року випуску, не дозволяє віднести його до об`єкту оподаткування транспортним податком. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що  відповідно до інформаційної бази даних за позивачем зареєстровано автомобіль марки «Audi», модель Q7, 2015 року випуску. Згідно із даними сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України  вартість нового транспортного засобу «Audi Q7», 2015 року випуску, об`єм двигуна 3 л., бензин складає 2  396 463,25 грн. Апелянт вказав на те, що згідно положень п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України середньоринкова вартість транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування у 2018 році складає 1  396  125 грн. а тому, транспортний засіб, який належить позивачу, є об`єктом оподаткування у 2018 році.
Апелянт також зазначив, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги той факт, що показники транспортних засобів, як відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема, об`єм циліндрів двигуна округлюються до найбільшого цілого значення. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2993 куб. см з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3 л.
Головне управління ДПС в Одеській області вважає прийняте податкове повідомлення-рішення правомірним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у 2018 році за ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль марки Audi, модель Q7, номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, дата реєстрації 08.09.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявною в матеріалах справи.
10.05.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0322057-1316-1517, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку (18011000) в розмірі 25  000 грн., податковий період - 2018 рік.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає його правильним та таким, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України  було введено новий податок - транспортний податок.
Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 п. 267.1 вищевказаної статті ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального" (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Згідно пп. 267.3.1 п. 267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно з пп. 267.6.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 3723 гривні.
Отже, платниками транспортного податку з фізичних осіб у 2018 році є фізичні особи, що є власниками легкового автомобілю, з року випуску якого минуло не більше п`яти років (включно), середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018 року, тобто 1 396 125, 00 грн.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), 
де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; 
Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403.
Пунктом 3 Методики № 66 встановлено, що джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).
Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством “Держзовнішінформ” до Мінекономрозвитку (п. 4 Методики).
Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
Пунктами 13-14 Методики визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.
На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.
Аналіз наведених положень ПК України, Методики № 66 та Порядку № 403 свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку та не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів.
Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.
Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 815/3958/17.
Таким чином, для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.
Згідно оприлюднених Мінекономрозвитку переліків легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році на офіційному веб-сайті, зазначено автомобіль марки Audi, модель Q7, об`єм двигуна 3.0, тип пального - бензин, рік випуску до 5 років.
Тобто, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році був автомобіль марки Audi, модель Q7 з об`ємом двигуна 3.0 куб.см., в той час як позивачу належить автомобіль марки Audi, модель Q7 з об`ємом двигуна 2995 куб.см., що свідчить про те, що технічні характеристики автомобіля, зазначені у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля, який належав позивачу. 
Отже, належний позивачу у 2018 році автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком.
Посилання відповідача на те, що у оприлюднених Мінекономрозвитку переліках об`єм циліндрів двигуна автомобілів зазначено з урахуванням заокруглення, що не може впливати на правомірність визначення податкового зобов`язання з транспортного податку, є безпідставним, з огляду на те, що можливість заокруглення вихідних даних для обрахунку циліндрів двигуна автомобіля для цілей визначення об`єктом оподаткування транспортним податком відповідною Методикою не передбачена.
Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).
Відповідач не вказав на наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).
Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно того, що вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.
Висновки суду в цій частині відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.11.2018 р. по справі №822/2687/17.
Згідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності податкового повідомлення-рішення від 10.05.2018 року № 0322057-1316-1517.
Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року залишити - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених  ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

          Судове рішення складено у повному обсязі 30.11.2021 р. 

Суддя – доповідач:                                                                                     Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                           Л.В. Стас

Суддя:                                                                                                           І.О. Турецька