Справа № 754/6852/20                                                                                          Головуючий в суді І інстанції Сенюта В.О.
Провадження № 22ц-824/6725/2021                                                                   Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
29 листопада 2021 року                                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» та ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 12 жовтня 2019 року ним було придбано в мережі магазинів «АЛЛО» водонагрівач NovaTec NT-SP 50. Вказаний товар було придбано на умовах доставки перевізником ТОВ «Нова Пошта» до дверей покупця. 
В ніч з 05 на 06 травня 2020 року із водонагрівачем стався гарантійний випадок (водонагрівач потік). Звернувшись до Сервісного центру, було проведено діагностику виробу, його демонтаж та складено наряд на виконання робіт. За наслідком діагностики було встановлено заводський дефект, розрив баку, як висновок - повернення товару виробнику, однак попереджено, що виробником не буде прийнято на гарантію товар, оскільки продавцем (ТОВ «АЛЛО») не було заповнено гарантійного талону під час продажу товару. 
Враховуючи те, що позивач та його родина залишилися без водонагрівача, позивач був змушений знову звернутися за його придбанням до магазину ТОВ «АЛЛО» та придбанням послуги з його встановленням. 
Під час оформлення замовлення водонагрівача на сайті Інтернет магазину «АЛЛО» вказано дата доставки 11 травня 2020 року, проте фактично товар доставлено лише 15 травня 2020 року. Запропонована відповідачем ціна з встановлення водонагрівача, тобто фактично усунення його ж недоліків, за його пропозицією коштувала 549,00 грн. 
19 травня 2020 року позивач направив несправний товар разом з претензією та повним пакетом документів на адресу відповідача, які були отримані ним 20 травня 2020 року. Станом на 19 травня 2020 року вартість водонагрівача в магазині «АЛЛО» складала 1 949,00 грн. 
Також позивач стверджував, що всі наведені обставини та порушення з боку відповідача призвели до завдання позивачу значної моральної шкоди у вигляді хвилювань, стресу, незручностей пов`язаних з позбавленням матеріальних цінностей та відсутністю їх компенсації, змін звичного укладу життя, тому просив стягнути із відповідача 1 949,00 грн. - вартість товару на момент пред`явлення вимоги про розірвання договору; 549,00 грн. - вартість послуг зі встановлення водонагрівача за пропозицією ТОВ «АЛЛО»; 9 500,00 грн. - витрати на правову допомогу та 10 000,00 грн. - моральної шкоди.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом неправильно встановлено, що ТОВ «АЛЛО» є неналежним відповідачем, оскільки на сайті «АЛЛО» продавцем товару вказано саме ТОВ «АЛЛО», відповідальною особою за гарантійними зобов`язаннями за придбаним неякісним товаром є ТОВ «АЛЛО», до того ж, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження отримання товару чи надсилання коштів іншому продавцю відповідач не надав.
Крім цього, вказує на порушення норм процесуального права, а саме на те, що відзив на позовну заяву, поданий відповідачем та врахований судом першої інстанції, не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, оскільки підписаний не уповноваженою особою.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині розподілу судових витрат, ТОВ «АЛЛО» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛЛО» витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що до відзиву на позовну заяву додані належні докази понесених витрат, а саме: завірена належним чином копія договору про надання правової допомоги №А1 від 10 червня 2019 року; завірена належним чином копія додаткової угоди №14 від 29 липня 2020 року до договору; завірена належним чином копія платіжного доручення №5860 від 30 липня 2020 року; завірена належним чином копія акту прийому-передачі послуг №14-1 від 31 липня 2020 року.
Крім цього, вказує на те, що висновок місцевого суду щодо непослідовності між платіжним дорученням та актом прийому-передачі послуг №14-1 від 31 липня 2020 року є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що сторонами передбачена попередня оплата за послуги. 
Також, ТОВ «АЛЛО» подало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказувало, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що ТОВ «АЛЛО» не є продавцем товару, на підставі належних та допустимих доказів, встановив факт повернення грошових коштів за несправний товар, що не заперечується самим позивачем, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «АЛЛО» задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 придбав водонагрівач NovaTec NT-SP 50 у ФОП ОСОБА_2 , який є постачальником цього товару, а не у ТОВ «АЛЛО», який є лише адміністратором веб-сайту Інтернет магазину «АЛЛО», а відтак є неналежним відповідачем у справі.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ТОВ «АЛЛО», з огляду на хронологічну непослідовність між платіжним доручення № 5860 від 30 липня 2020 року та актом приймання - передачі послуг № 14-1від 31 липня 2020 року.
Однак колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2019 року позивачем було придбано водонагрівач NovaTec NT-SP 50, який він замовив через Інтернет - магазин http//allo.ua/ на сайті ТОВ «АЛЛО». Вказаний товар було придбано на умовах доставки перевізником ТОВ «Нова пошта» до дверей покупця, вартість товару 1849,00 грн. На підтвердження вказаного - надано експрес накладну № 20400145822749 від 12 жовтня 2019 року та сервісну книжку на водонагрівач NovaTec NT-SP 50 (а.с.6-8).
Відповідно до копії наряду на виконання робіт, мала місце несправність водонагрівача - протікання баку (а.с.9).
З висновку сервісного центру вбачається, що мав місце розрив полості баку, заводський дефект, виріб підлягає поверненню, про що свідчить акт прийому товару на експертизу від 13 травня 2020 року (а.с.10).
19 травня 2020 року позивачем направлено несправний товар, разом з претензією та повним пакетом документів на адресу відповідача, які були ним отримані 20 травня 2020 року, що підтверджується Експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №59000514433086 від 19 травня 2020 року (а.с.13-17).
З копії видаткової накладної №19225930 від 11 жовтня 2019 року вбачається, що ФОП ОСОБА_2 є постачальником товару - водонагрівач NovaTec NT-SP 50, вартістю 1849,00 грн., а одержувач вказаного товару - ОСОБА_1 (а.с.74).
З копії листа ТОВ «Пост Фінанс» від 01 вересня 2020 року вбачається, що 12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 через фінансову установу Товариства здійснив переказ коштів в розмірі 1849,00 грн. на користь ТОВ «Пост Фінанс» (оплата ТТН № 20400145822749). Вказані кошти були перераховані 15 жовтня 2019 року на користь ФОП ОСОБА_2 (а.с.162).
Як вбачається з копії відповіді ФОП ОСОБА_2 від 01 вересня 2020 року, останній підтвердив, що ним було отримано грошові кошти у сумі 1849,00 грн. за водонагрівач NovaTec NT-SP 50 та вказав, що мало місце повернення ОСОБА_1 грошових коштів за неякісний товар 15 червня 2020 року та 27 липня 2020 року (а.с.161).
Дана обставина підтверджується матеріалами справи, а саме, дублікатами квитанцій АТ «Універсал Банк» №1188347537 від 15 червня 2020 року на суму 1849,00 грн та №1342159797 від 27 липня 2020 року на суму 100,00 грн, в яких вказано призначенням платежу «повернення ОСОБА_1 грошових коштів за товар» (т.2, а.с. 10,12).
Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до п. 7 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Згідно п. 8 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.
Відповідно п. 18 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.
Згідно з ч. 1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Саме такий публічний договір - Угода користувача - розміщено на сайті Інтернет - магазину Товариства ( ІНФОРМАЦІЯ_1) в розділі Умови використання сайту.
Відповідно до п. 1.1. Умов використання сайту - сайт є платформою для розміщення пропозицій про продаж Товарів Продавцями.
Згідно п. 1.2. Ця Угода є публічною офертою. Отримуючи доступ до матеріалів Сайту, Користувач тим самим приєднується до цієї Угоди.
Відповідно до п. 1.4 пропозиція на Сайті не є офертою. Однак Користувач після ознайомлення з Пропозицією має право зробити оферту Продавцю (Продавцям) шляхом заповнення форми Замовлення. Заповнення форми Замовлення вважається офертою Користувача Продавцю (Продавцям) на придбання Користувачем відповідного Товару на умовах, що зазначені в Пропозиції.
Згідно п. 1.5. Користувач розуміє, що його оферта перенаправляється Адміністрацією Продавцю, якого обрала Адміністрація. Це положення жодним чином не означає, що Адміністрація діє як агент Продавця і/або є відповідальною за виконання Замовлення Продавцем.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 придбав водонагрівач NovaTec NT-SP 50 у ФОП ОСОБА_2 , який є постачальником товару, а відтак є неналежним відповідачем у справі а не  ТОВ «АЛЛО», яке є лише адміністратором веб-сайту Інтернет магазину «АЛЛО»,.
Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем не доведено, що діями ТОВ «АЛЛО» позивачу було заподіяно моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а також про те, що витрати на правову допомогу у розмірі 9 500,00 грн. відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Посилання апелянта на те, що ТОВ «АЛЛО» є продавцем товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки це спростовується матеріалами справи.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.
Поте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками місцевого суду в частині про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ТОВ «АЛЛО» з огляду на таке.
Згідно положень ч. 1 п.п.1, 4 ч. 4 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Стороною відповідача на підтвердження понесених ним витрат надано копію договору № А1 про надання правової допомоги від 10 червня 2019 року, укладеного між АБ «Олександра Шевченка» та ТОВ «АЛЛО»; додаткової угоди № 14 від 29 липня 2020 року до договору про надання правової допомоги; платіжного доручення №5860 від 30 липня 2020 року;акту приймання-передачі послуг № 14-1 від 31 липня 2020 року та акту приймання-передачі послуг № 14-1 від 11 січня2021 року.
Місцевий суд, встановивши хронологічну непослідовність між платіжним доручення № 5860 від 30 липня 2020 року та актом прийому - передачі послуг № 14-1 від 31 липня 2020 року, не врахував, що відповідно до п.3 додаткової угоди №14 від 29 липня 2020 року до договору сторони погодили, що ТОВ «АЛЛО» здійснює попередню оплату вартості послуг протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання додаткової угоди, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу.
Сторонами договору № А1 про надання правової допомоги від 10 червня 2019 року, згідно додаткової угоди № 14 від 29 липня 2020 року, визначено наступну вартість послуг: проведення аналізу правової позиції та судової практики щодо розгляду судом подібних спірних правовідносин - 1000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву - 3000 грн., приймання участі в судових засіданнях по справі - 1000 грн. (а.с. 86-87).
Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний керівником АБ «Олександра Шевченка», до якого, на підтвердження повноважень представника, додано копію ордеру №605/047 від 31 липня 2020 року, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4448 від 29 серпня 2019 року адвоката Шевцової В.В.(т.1, а.с.94-95).
Відповідно до ч.6 ст. 178 ЦПК України до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.
Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
З матеріалів справи вбачається, що адвокат АБ «Олександра Шевченка» Хоменко О.В. брав участь у судових засіданнях по справі як представник ТОВ «АЛЛО» на підставі ордера, про що складено відповідний акт приймання-передачі послуг № 14-1 від 11 січня 2021 року (а.с.т.1, а.с.241).
Враховуючи вищевикладене, оскільки місцевий суд, ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, у повному обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну правову оцінку, в результаті чого ухвалив у цій частині рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, то, відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛЛО» витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» задовольнити частково.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року скасувати в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» (код ЄДРПОУ 30012848, м. Дніпро, вул. Барикадна, 15-А,) витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
 
В іншій частині рішення - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

 
Головуючий:                                                                   Судді: