УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/22148/20
Провадження № 22-ц/4820/1596/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 жовтня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2021 року (суддя Бондарчук В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,
в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що на підставі виконавчого листа виданого Хмельницьким міськрайонним судом від 27 квітня 2006 року з відповідача стягувались на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого його заборгованість по аліментам становить 94 394 грн. 38 коп. станом на 1 квітня 2019 року. 
У позивача відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України виникло право на нарахування пені. 
У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 квітня 2006 року по 1 квітня 2019 року в розмірі 94 394 грн. 38 коп.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 15 березня 2006 року по 1 квітня 2019 року в сумі 94 394 грн. 38 коп.
Стягнуто ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 2 березня 2021 року заочне рішення скасовано.
       Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 15 березня 2006 року по 1 квітня 2019 року в сумі 7 000 грн.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 62 грн. 39 коп.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його в частині стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 94 394 грн. 38 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 березня 2006 року по 18 квітня 2019 року.
Вважає вказане рішення таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. При прийнятті рішення суд невірно застосував положення ст. 196 СК України, вдався до самостійного обрахунку заборгованості зі сплати аліментів, при цьому невірно встановив строки та розмір сплачених відповідачем аліментів, не встановив розміру заборгованості зі сплати аліментів та пені, безпідставно та невмотивовано зменшив розмір останньої до 7000 грн. 
Посилається на те, що розмір заборгованості зі сплати аліментів та розмір пені судом першої інстанції визначено неправильно.
Довідкою державного виконавця №63476 від 16.07.2020 встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_2 з дня призначення аліментів і до досягнення дитиною повноліття не виконувалось за період з 15.03.2006 по 18.04.2019, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 94 394 грн. 38 коп. Вказану довідку боржник отримав, проте не оскаржив до уповноваженого органу у встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» порядку, доказів про сплату аліментів не надав.
На виконання рішення суду у справі №2-2849/2006 про стягнення аліментів боржником та стягувачем дійсно було складено розписку, у якій ОСОБА_1 підтверджує отримання від ОСОБА_2 58 395 грн. готівкою та 35 700 грн., які було перераховано боржником на рахунок сина. Розписка датована 21 липня 2020 року, тобто значно пізніше строку виконання рішення суду.
При цьому судом першої інстанції було взято до уваги не довідку державного виконавця, а виписку з карткового банківського рахунку відповідача ОСОБА_2 про час сплати ним на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14 650 грн. відповідно до виписки з банківського рахунку боржника ОСОБА_2 на банківську картку ОСОБА_1 у період з 25 вересня 2016 року по 11 лютого 2019 року та на банківський рахунок сина у розмірі 12800 грн. Одночасно судом встановлено, що відповідачем не надано до суду доказів часу сплати інших грошових коштів, які увійшли до загальної суми погашення у розмірі 35700 грн.
Під час розрахунку пені суд першої інстанції мав право врахувати заборгованість зі сплати аліментів лише грошові кошти, сплачені на рахунок стягувача ОСОБА_1 з підставою платежу «аліменти» за період з 15.03.2006 і до досягнення сином повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, суд, частково задовольняючи позов, виходячи із власних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, не визначив в оскаржуваному рішенні розміру заборгованості зі сплати аліментів на дату досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 , як наслідок, не навів розрахунку пені та не встановив її розміру.
Щодо зменшення судом розміру пені апелянт зазначає, що такі обставини як неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження, наявність у відповідача на утриманні інших дітей, те, що відповідач у період з 01.01.2019 по 31.12.2020 не працював та те, що рішенням суду від 14.12.2020 стягнуто аліменти на користь сина ОСОБА_4 на навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, не можуть бути виправданням невиконання рішення суду про стягнення аліментів за період з 15.03.2006 по 18.04.2019, а також свідчать про відсутність наміру відповідача виконувати аліментні зобов`язання та про порушення конституційних прав дитини на утримання від батьків.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2021 року залишити без змін як справедливе.
Вказує на розписку, що наявна в матеріалах справи, за змістом якої ОСОБА_1 на виконання рішення суду отримала від нього кошти та більше не має претензій по сплаті аліментів.
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року №2-2849 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 липня 2020 року №63476 по виконавчому провадженню ВП №6199915 за період з 16 березня 2006 року по 18 квітня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 становила 94 394 грн. 38 коп. (а. с. 12-13).
Як вбачається із розписки від 21 липня 2020 року, та що в судовому засіданні учасниками справи не заперечувалося, ОСОБА_1 отримала 58 395 грн. готівкою та зарахувала кошти, які були переслані ОСОБА_2 сину ОСОБА_3 в сумі 35 700 грн., у зв`язку із чим позивачкою у розписці було підтверджено відсутність заборгованості по виконавчому провадженню №6199915 станом на 18 квітня 2019 року (а. с. 101).
Відповідач має на утриманні ще двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 97, 98).
Відповідач ОСОБА_2 офіційно не працює, що підтверджується відомостями про доходи останнього від 1 липня 2021 року за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, наданими Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області (а. с. 156).
ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , розмір частки становить 1/2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 лютого 2021 року (а. с. 113-114).
Крім цього заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на період його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу.
Станом на 18 квітня 2020 року мала місце заборгованість зі сплати аліментів, однак зважаючи на ту обставину, що заборгованість повністю була погашена, у зв`язку із чим стягувачем було написано розписку, позивач дійсно має право на стягнення неустойки за весь час прострочення сплати аліментів до дня їх фактичної сплати, при цьому згідно наданої виписки по рахунку ОСОБА_2 було сплачено кошти на ім`я ОСОБА_1 , 25 вересня 2016 року - 200 грн., 1 жовтня 2016 року - 200 грн., 19 листопада 2016 року - 100 грн., 14 січня 2017 року – 100 грн., 31 січня 2017 року - 120 грн., 04 лютого 2017 року – 100 грн., 26 лютого 2017 року – 200 грн., 18 березня 2017 року – 100 грн. та 150 грн., 13 травня 2017 року – 200 грн., 11 жовтня 2017 року 4040 грн., на ім`я ОСОБА_3 було сплачено 17 квітня 2018 року – 400 грн., 14 травня 2018 року – 200 грн., 23 травня 2018 року – 200 грн., 16 жовтня 2018 року – 3000 грн., 2 січня 2019 року - 3000 грн., 11 лютого 2019 року - 3 000 грн., 20 червня 2019 року - 3 000 грн. (а. с. 126-143). Всього по наданій виписці по рахунку було сплачено 14 650 грн. 
Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що доказів часу сплати іншої частини від суми 35 700 грн. суду надано не було, однак враховуючи визнання здійсненої оплати сторонами, оскільки у розрахунку заборгованості не вказано сплачені суми, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок пені із заборгованості із сплати аліментів в частині вищезазначеної суми.
Що стосується іншої частини заборгованості зі сплати аліментів суми 58 395 грн., враховуючи період виникнення заборгованості, розмір пені, що не може перевищувати загальний розмір заборгованості 58 395 грн., а також майновий та сімейний стан платника аліментів, суд зменшив розмір пені до 7000 грн. відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, яку стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно ч. 2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Твердження ОСОБА_1 , що довідку державного виконавця №63476 від 16.07.2020, якою встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_2 з дня призначення аліментів і до досягнення дитиною повноліття не виконувалось за період з 15.03.2006 по 18.04.2019, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 94 394 грн. 38 коп., ОСОБА_2 отримав, проте не оскаржив, доказів про сплату аліментів не надав, є безпідставними. Згідно наявної в матеріалах справи розписки від 21 липня 2020 року ОСОБА_1 отримала 58 395 грн. готівкою та зарахувала кошти, які були переслані ОСОБА_2 сину ОСОБА_3 в сумі 35 700 грн., та у розписці підтвердила відсутність заборгованості по виконавчому провадженню №6199915 станом на 18 квітня 2019 року.
Доводи апелянта про те, що розписка датована 21 липня 2020 року, тобто значно пізніше строку виконання рішення суду, висновків суду не спростовує. Розпискою, наданою ОСОБА_1 , підтверджується отримання від ОСОБА_2 грошових коштів як аліментів на утримання сина.
Посилання апелянта, що розмір заборгованості зі сплати аліментів та розмір пені судом першої інстанції визначено неправильно, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги не довідку державного виконавця, а виписку з карткового банківського рахунку відповідача ОСОБА_2 про час сплати ним на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14 650 грн. відповідно до виписки з банківського рахунку боржника ОСОБА_2 на банківську картку ОСОБА_1 у період з 25 вересня 2016 року по 11 лютого 2019 року та на банківський рахунок сина у розмірі 12800 грн., не може бути підставою для скасування рішення суду.
Зазначені кошти не враховано державним виконавцем при складанні довідки про заборгованість відповідача, позивачем при розрахунку пені зазначені кошти теж не враховані.
Тому суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з боржника на користь стягувача 7000 грн., що узгоджується з ч. 2 ст. 196 СК України.
Аргументи апеляційної скарги про те, що під час розрахунку пені суд першої інстанції мав право врахувати заборгованість зі сплати аліментів лише грошові кошти, сплачені на рахунок стягувача ОСОБА_1 з підставою платежу «аліменти» за період з 15.03.2006 і до досягнення сином повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, суд виходячи із власних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, не визначив в оскаржуваному рішенні розміру заборгованості зі сплати аліментів на дату досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 , як наслідок, не навів розрахунку пені та не встановив її розміру, апеляційним судом до уваги не беруться з врахуванням вище викладеного. 
Не можуть бути підставою для задоволення позову в повному обсязі посилання ОСОБА_1 про те, що такі обставини як неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження, наявність у відповідача на утриманні інших дітей, що відповідач у період з 01.01.2019 по 31.12.2020 не працював та те, що рішенням суду від 14.12.2020 стягнуто аліменти на користь сина ОСОБА_4 на навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, не можуть бути виправданням невиконання рішення суду про стягнення аліментів за період з 15.03.2006 по 18.04.2019, а також свідчать про відсутність наміру відповідача виконувати аліментні зобов`язання та про порушення конституційних прав дитини на утримання від батьків.
Оскільки сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, то суд з урахуванням матеріального і сімейного стану платника аліментів може зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має на утриманні ще двох дітей, офіційно не працює, має у власності 1/2 квартири у м. Хмельницькому, рішення суду зобов`язаний сплачувати на користь сина ОСОБА_3 аліменти на період його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу.
Суд першої інстанції правомірно керувався встановленими обставинами та обґрунтовано зменшив розмір стягуваної з ОСОБА_2 неустойки (пені) до 7000 грн.
Посилання ОСОБА_1 на необґрунтованість висновків суду та відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) суперечать фактичним обставинам справи.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк