Ухвала
 
11 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 730/400/20
провадження № 51-3155ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2021 року,
встановив:
засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції засудженому ОСОБА_4 зазначено про необхідність навести конкретні порушення закону, визначені ст. 438 КПК, що стали б підставою для скасування чи зміни судових рішень, обґрунтувати свої доводи, а також викласти свої вимоги до суду з урахуванням положень ст. 436 КПК. Крім того, звернуто увагу засудженого на те, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження і надання їм своєї оцінки не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений ОСОБА_4 подав виправлену касаційну скаргу разом з доповненням, перевіривши які, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі від 23 вересня 2021 року недоліки касаційної скарги він не усунув та допустився нових.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі разом з доповненням засуджений ОСОБА_4 вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій, втім відповідного обґрунтування своїм доводам, що стало б обов`язковою підставою для скасування оскаржених  судових рішень, не наводить. Також, у касаційній скарзі з доповненням не наведено належного обґрунтування доводам щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою скасування оскаржених судових рішень. Натомість, як убачається з касаційної скарги та доповнення, засуджений повторно вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог 
ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, засуджений ОСОБА_4  у новій касаційній сказі вказує, що вирок та ухвала судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, водночас, у поданому доповненні до цієї скарги зазначає, що скасуванню підлягає тільки вирок, чим допускається суперечностей, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет та результат касаційного розгляду. 
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги 
не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу з доповненням слід повернути особі, яка їх подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу разом на вирок Менського районного суду Чернігівської області 
від 25 січня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 
2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	    ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: