ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5885/21	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1154/21 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 308000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Костишина В.М., представника військової частини НОМЕР_1 - Пилипка А.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 року, повний текст якого складено 17 вересня 2021 року, ухвалене суддею Черніцькою І.М. у цивільній справі №607/5885/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку, 
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини від 4 жовтня 2019 року, яке оформлено протоколом №7, а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби, та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду з датою первинної постановки на облік, а саме 26 серпня 1996 року складом сім`ї дві особи, шляхом прийняття житловою комісією військової частини НОМЕР_1 відповідного рішення.
Позов обґрунтовано тим, що з 1 лютого 2017 року по 2 січня 2019 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено у запас на підставі підпункту “а” п.2 ч.5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу (у зв`язку із закінченням контракту). Вислуга років позивача у Збройних силах України станом на 1 лютого 2019 року становить 25 років та 8 днів.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 4 жовтня 2019 року позивача знято з квартирного обліку та виключено зі списків на першочергове отримання житла у зв`язку із звільненням з військової служби у запас. Вважає таке рішення незаконним, оскільки військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі у разі звільнення в запас чи відставку.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №7 від 4 жовтня 2019 року в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військовослужбовців.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду — з 26 серпня 1996 року.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 в користь держави 908,00 грн судового збору.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно досліджені всі обставини справи, аналіз і оцінка доказів проведені вибірково, необгрунтовані мотиви відхилення доказів, що мають значення для справи, внаслідок чого суд дійшов до неправильних висновків. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, п.п.24, 29 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сіией житловими приміщеннями”, затв. Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, виключною підставою для залишення на квартирному обліку військовослужбовців, звільнених в запас чи у відставку, є неможливість їх використання на військовій службі.
Оскільки позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, тому на нього не поширюються норми законодавства щодо залишення його на квартирній черзі у разі звільнення. 
Суд неправильно тлумачить п.30 Порядку, яким визначається перелік підстав для зняття військовослужбовців з кваритирного обліку. Даний пункт ніяким чином не стосується п.29 Порядку, є самостійним і описує загальний порядок зняття з обліку військовослужбовців. Позивач був знятий з квартирного обліку, не маючи статусу військовослужбовця, а тому суд прийшов до помилкового висновку, що наявні підстави для для залишення його на обліку для отримання житла.
Крім цього, суд невірно зіслався на практику Верховного Суду, а саме на постанови у справах №359/5527/19, №683/2271/18, №752/5881/15-ц, оскільки дана практика опирається на положення п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом від 30.11.2011 року №737, які діяли до 01.08.2014 року.
Згідно цієї норми військовослужбовці після закінчення строку дії контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишалися (за їх бажанням) на обліку в військовій частині до одержання житла. 
Проте, в наступних редакціях після 01.08.2014 року така умова ( про залишення на обліку для отримання житла по закінченні строку контракту, але при наявності вислуги 20 і більше років) - відсутня.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення представника військової частини НОМЕР_1 — Пилипка А.Г., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Костишина В.М., який проти задоволення апеляційної скарги заперечує та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що капітана ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , ВОС - 0304003, шпк «майор» з посадовим окладом 1111 гривень на місяць, що підтверджується витягом з наказу ТВО командира військової частини п/п НОМЕР_2 за №23 від 1 лютого 2017 року.
Як вбачається з витягу з наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №25 від 2 січня 2019 року, військовослужбовець військової служби за контрактом майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту) та вважається таким, що 2 лютого 2019 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до Тернопільського об`єднаного міського комісаріату Тернопільської області для постановки на військовий облік. 
Вислуга ОСОБА_1 у Збройних Силах України станом на 1 січня 2019 року становить 25 років 8 днів. Службовим (постійним) житлом останній не забезпечувався.
З протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за №7 від 4 жовтня 2019 року та витягу з нього вбачається, що рішенням житлової комісії вирішено зняти із квартирного обліку та виключити зі списків на першочергове отримання житла майора запасу ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту). На квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 останній перебував в загальній черзі з 26 серпня 1996 року та в списках на першочергове отримання житла згідно з набуттям статусу учасника бойових дій з 27 серпня 2018 року складом сім`ї 2 особи.
Як слідує з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №1013 від 04 жовтня 2019 року та витягу з нього, наказано оголосити рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 4 жовтня 2019 року про зняття із квартирного обліку та виключення зі списків на першочергове отримання житла майора запасу ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до вимог п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту).
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач має вислугу на військовій службі у Збройних Силах України понад 25 років та є учасником бойових дій, на момент звільнення із військової служби мав право на отримання житла, а тому були відсутні підстави для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону (в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Пунктом 9 статті 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров”я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені також і в пункті 29 Порядку.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку) передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Аналіз зазначених норм закону дає підстави зробити висновок про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 636/1424/19 від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18.
Враховуючи те, що позивач має вислугу більше 20 років та звільнений не з підстав, що дають право для зняття з обліку, за весь час проходження військової служби житлом не забезпечувався, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він має право на отримання житла, а відтак і перебування на обліку до отримання ним житла.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до положень ч.1 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, п.п.24, 29 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затв. Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081, виключною підставою для залишення на квартирному обліку військовослужбовців, звільнених в запас чи у відставку, є неможливість їх використання на військовій службі; оскільки позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, тому на нього не поширюються норми законодавства щодо залишення його на квартирній черзі у разі звільнення, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом першої інстанції дано оцінку таким доводам відповідача з посиланням на відповідні правові норми та судову практику.
Колегія суддів не вбачає підстав повторно надавати відповідь на аналогічні аргументи апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно тлумачить п.30 Порядку, яким визначається перелік підстав для зняття військовослужбовців з кваритирного обліку; даний пункт ніяким чином не стосується п.29 Порядку, є самостійним і описує загальний порядок зняття з обліку військовослужбовців; позивач був знятий з квартирного обліку, не маючи статусу військовослужбовця, а тому суд прийшов до помилкового висновку, що наявні підстави для для залишення його на обліку для отримання житла, колегія суддів також оцінює критично, оскільки суд першої інстанції дав вірну та обгрунтовану відповідь на доводи відповідача щодо застосування та трактування змісту п.30 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затв. Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081. Наведені судом аргументи повністю відповідають правовій позиції Верховного суду з даного питання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно зіслався на практику Верховного Суду, а саме на постанови у справах №359/5527/19, №683/2271/18, №752/5881/15-ц, оскільки дана практика опирається на положення п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом від 30.11.2011 року №737, які діяли до 01.08.2014 року, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.
Із змісту вказаних постанов Верховного Суду вбачається, що до висновків про відсутність підстав для зняття військовослужбовців, що мають вислугу понад 20 років військової служби, з обліку для отримання житла, Верховний Суд прийшов із врахуванням положень п.9 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, п.п.29, 30 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затв. Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081. 
Так, Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі №359/5527/19 зазначено, що тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі більше 20 років, мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку.
І лише крім цього, додатково Верховний Суд врахував також положення підзаконного нормативного акта - п.2.17 “Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями” , затв. Наказом Міністертсва оборони України №737 від 30.11.2011 року.
Щодо тієї обставини, що “Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями” , затв. Наказом Міністертсва оборони України №737 від 30.11.2011 року, визнана такою, що втратила чинність з 31.07.2018 року, а тому її норми не поширюються на позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Наказ Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 “Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями” визнаний таким, що втратив чинність згідно наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380.
Цим же наказом затверджено нову Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Відповідно до пункту 4 зазначеного наказу Міністерства оборони України 31.07.2018 року №380, за військовослужбовцями та членами їх сімей, в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання.
Згідно п.1 розділу І, ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Отже, наказ Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, та затверджена цим наказом “Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями” передбачає залишення на обліку для забезпечення житлом військовослужбовців, в тому числі звільнених в запас чи відставку.
У справі №683/2271/18 обставини справи є аналогічними до даної справи, позивач звільнений з військової служби у запас у зв”язку із закінченням строку дії контракту 26.12.2017 року, а з обліку для отримання житла виключений 13.04.2018 року. У даній справі Верховний Суд з врахуванням положень п.9 ст. 12 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, п.п.29, 30 “Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями”, затв. Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081 також прийшов до висновку про відсутність підстав для зняття позивача з такого обліку.
Отже, суд першої інстанції вірно врахував правові позиції Верховного Суду, висловлені в справах з аналогічними обставинами. 
Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2021 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 6 грудня 2021 року.

Головуюча
Судді