Постанова
Іменем України
 
11 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 592/11973/16-ц
провадження № 61-3677св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця  Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А., Орлова І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 05 травня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та    ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 203/08-ІКФ, за умовами якого відповідачу відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 50 000,00 дол. США строком з 05 травня 2008 року до 04 травня 2018 року зі сплатою 13,8% річних за користування кредитом у межах строку кредитування.
 
Додатковим договором від 28 липня 2007 року № 1 до кредитного договору від 05 травня 2008 року № 203/08-ІКФ було збільшено ліміт невідновлюваної кредитної лінії до 80 000,00 дол. США. Умовами кредитного договору передбачено, що відповідачка зобов`язана здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені договором строки. 
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08-ІФ, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л. Г., зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1563 з додатковим договором до договору іпотеки від 28 липня 2008 року. Відповідно до вищезазначеного договору іпотеки банком прийнято в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 5910136600:02:003:0274, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на цій земельній ділянці незакінчений будівництвом двоповерховий житловий будинок літ. «А-ІІ», що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 
 
ОСОБА_1 неодноразово порушувала зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого банк звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08 ІКФ, за додатковим договором від 28 липня 2007 року № 1 у сумі 38 922,09 дол. США та 69 190,34 грн, 3 654,00 грн судового збору. 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги до ОСОБА_2 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_2 . 
 
Указані рішення суду повною мірою не виконано, користування кредитними коштами не припинено. Загальна заборгованість ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2014 року до 16 грудня 2016 року становить 45 493,14 дол. США, з яких:
-11525,03 дол. США - строкова заборгованість за кредитом;
-23727,77 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом;
-222,84 дол. США - поточна заборгованість за процентами;
-10017,50 доларів США - прострочена заборгованість за процентами.
 
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 45 493,14 дол. США та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08- ІФ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
 
Уточнивши 24 лютого 2017 року, 12 березня 2018 року та 17 січня 2019 року позовні вимоги, ПАТ АБ «Укргазбанк» остаточно просило суд: 
- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 240,34 дол. США та 503 630,93 грн, що нарахована за період з 01 грудня 2014 року до 16 грудня 2016 року та складається з: 222,84 дол. США - заборгованість за поточними процентами; 10 017,50 дол. США - заборгованість за простроченими процентами; 327 140,05 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 176 490,88 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів;
- у рахунок погашення указаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08-ІФ, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л. Г., зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1563, з додатковим договором від 28 липня 2008 року, зокрема на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 5910136600:02:003:0274, на АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , та розташований на цій земельній ділянці двоповерховий житловий будинок.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08-ІКФ з додатковим договором від 28 липня 2008 року № 1 у розмірі 10 240,34 дол. США та 503 630,93 грн.
В рахунок погашення заборгованості у розмірі 10 240,34 дол. США за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08-ІКФ з додатковим договором від 28 липня 2008 року № 1 звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08-ІФ, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л. Г., зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1563 з додатковим договором від 28 липня 2008 року, зокрема на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 5910136600:02:003:0274, на АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , та розташований на цій земельній ділянці двоповерховий житловий будинок.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок порушення боржником зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитних коштів за кредитним договором виникла заборгованість за поточними процентами, за простроченими процентами та пеня за несвоєчасне погашення кредиту та за сплату процентів у визначеному банком розмірі, а тому суд вважав обґрунтованою вимогу банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості.
 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2018 року виправлено описку у третьому абзаці резолютивної частини заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року та викладено його в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості в сумі 45 493,14 дол. США за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08- ІКФ з додатковим договором від 28 липня 2008 року № 1 звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08- ІФ, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л. Г. та зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1563 з додатковим договором від 28 липня 2008 року, а саме: земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 5910136600:02:003:0274, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-СМ № 008149, виданого Піщанською сільською радою народних депутатів м. Суми Сумської області 03 червня 1997 року на підставі рішення Піщанської сільської ради народних депутатів від 16 грудня 1996 року № 70. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 942, та розташований на даній земельній ділянці двоповерховий житловий будинок».
 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року залишено без задоволення.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року скасовано, у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.
 
Постанову апеляційного суду мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення коштів за процентами за користування кредитом та пені, нарахованих відповідно до умов договору від 05 травня 2008 рок за період з 01 грудня 2014 року до 16 грудня 2016 року.
Звернувшись 07 листопада 2014 року до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 592/11629/14), банк такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
Таким чином, банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, у тому числі і за рахунок переданого в іпотеку майна.
Крім того, банк, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року, використав право на погашення заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, та звернув стягнення на іпотечне майно. Повторне звернення стягнення згідно оскарженого рішення на одне й те саме майно з одних і тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
24 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ  АБ «Укргазбанк» на постанову Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість нарахування процентів за користування кредитом після звернення кредитора до боржника та іпотекодавця з позовом стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, залишивши поза увагою положення частини першої статті 1048 ЦК України, відповідно до якої у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На переконання заявника, проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню до закінчення строку дії договору. 
Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору кредит надано з 05 травня 2008 року до 04 травня 2018 року.
 
Заявник зазначив у касаційній скарзі, що оскаржує постанову апеляційного суду лише в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами.
 
За таких обставин, постанова Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року в іншій частині (щодо позовних вимог про стягнення пені та звернення стягнення на предмет іпотеки) не переглядається Верховним Судом.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, витребувано з Ковпаківського районного суду м. Суми вищезазначену цивільну справу № 592/11973/16-ц.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у квітні 2020 року, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бабенко Ю. С., заперечував проти доводів ПАТ АБ «Укргазбанк», а оскаржувану постанову апеляційного суду вважав законною та обґрунтованою. Крім того, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бабенко Ю. С., просив розглядати справу за його участі.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
05 травня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 203/08-ІКФ, за умовами якого позичальнику було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 50 000,00 дол. США на строк з 05 травня 2008 року до 04 травня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних у межах строку кредитування (т. 1, а. с. 9-13).
 
Додатковим договором від 28 липня 2008 року № 1 до кредитного договору було збільшено ліміт невідновлювальної кредитної лінії до 80 000,00 дол. США (т. 1, а. с. 14).
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08-ІФ з додатковим договором до договору іпотеки від 28 липня 2008 року (т. 1, а. с. 16-19).
 
За умовами договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , а саме: земельна ділянка, площею 0,1 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , а також розташований на цій земельній ділянці незакінчений будівництвом двоповерховий житловий будинок літ «А-ІІ», готовністю 80 %, вартістю 231 163,00 грн та загальною площею 397,2 кв. м.
 
Суди встановили, що скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитних платежів відповідно до графіка погашення боргу та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконала, унаслідок чого за кредитним договором утворилась заборгованість.
 
У зв`язку з цим, 07 листопада 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2015 року (справа № 592/11629/14) позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08-ІКФ з додатковим договором № 1 від 28 липня 2008 року в сумі 38 922,09 дол. США та 69 190,34 грн, що складається з: 28 474,28 дол. США - заборгованості за кредитом, у тому числі 6 778,52 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 405,24 дол. США - заборгованість за процентами поточна; 3 264,05 дол. США - прострочена заборгованість за процентами; 69 190,34 грн - пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитом. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3 654,00 грн в рахунок повернення судового збору (т. 1, а. с. 20-21).
 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року (справа № 592/11629/14) рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення вказаних вимог.
У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08-ІКФ з додатковим договором № 1 від 28 липня 2008 року в сумі 38 922,09 дол. США та 69 190,34 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 травня 2008 року № 195/08-ІФ, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л. Г. та зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1563, з додатковим договором від 28 липня 2008 року, а саме: земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 5910136600:02:003:0274, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії II- CM № 008149, виданого Піщанською сільською радою народних депутатів міста Суми Сумської області 03 червня 1997 року на підставі рішення Піщанської сільської ради народних депутатів від 16 грудня 1996 року № 70, а також на розташований на цій земельній ділянці незакінчений будівництвом двоповерховий житловий будинок під літ «А-ІІ», відсоток готовності якого складає 80%, вартістю 231 163,00 грн, загальною площею 397,2 кв. м, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час  проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1 827,00 грн в рахунок повернення судового збору за розгляд справи апеляційним судом (т. 1, а. с. 28-29).
 
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарг) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) та у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 913/11/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в  межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
 
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати  Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №  202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
У кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - до 04 травня 2018 року.
 
Натомість, до закінчення строку дії кредитного договору, а саме у листопаді 2014 року, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 592/11629/14). 
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року № 203/08 ІКФ, за додатковим договором від 28 липня 2007 року № 1 у сумі 38 922,09 дол. США та 69 190,34 грн, 3 654,00 грн судового збору. 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги до ОСОБА_2 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_2 . 
 
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, зокрема, щодо строку дії договору.
 
Отже, фактично після закінчення строку кредитування, який було змінено ПАТ АБ «Укргазбанк» у листопаді 2014 року, останнє продовжило нараховувати ОСОБА_1 , зокрема, проценти за користування кредитними коштами, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за період з 01 грудня 2014 року до 16 грудня 2016 року. 
 
Встановивши, що у зв`язку з пред`явленням у листопаді 2014 року позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки банк втратив право нараховувати проценти за кредитом, апеляційний суд правильно застосував до спірних правовідносин положення статей 530, 1048, 1050 ЦК України і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог щодо нарахування указаних видів заборгованості поза межами кредитування.
 
Доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального права.
 
Посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що зобов`язання за кредитним договором не припинено, а тому кредитор вправі нараховувати проценти за користування кредитом, є безпідставними та спростовуються правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №  202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).
 
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
 
Водночас, позивач не наполягає на вирішенні питання про стягнення компенсаційних виплат відповідно до статті 625 ЦК України, що з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства унеможливлює застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої указаною статтею цивільного законодавства України, за невиконання грошового зобов`язання. 
 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином оцінив докази у їх сукупності, врахував усі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк».
 
Постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Щодо клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бабенко Ю. С., про розгляд справи за його участі
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Постанову Сумського апеляційного суду від 21 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець