ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                             Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.
07 грудня 2021 р.	Справа № 520/7155/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Носаченко Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
В с т а н о в и в:
           26.04.2021 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з  позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 75-76) просить: визнати протиправними та скасувати постанову відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі – ГУ Держпродспоживслужба в Харківській області, контролюючий орган) про накладання стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22.03.2021 року № 5.0-19 та припис відповідача до акту № 61ґ5 від 17.03.2021 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів і стягнути з відповідача суми грошових коштів у розмірі 6.053 грн.
          В обґрунтування вимог адміністративного позову ФО-П ОСОБА_1 зазначила про те, що направлення № 615 на проведення перевірки від 11.03.2021 року не містить переліку посадових осіб, які берету участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посад, прізвищ, ім`я та по батькові. В Акті № 613 від 17.03.2021 року зазначено про порушення, які встановлені з виходом за межі питань/підстав звернення ОСОБА_2 . Сума штрафу в оскаржуваній постанові відповідачем розрахована не на підставі вартості послуг, що визначені договором, укладеним між нею та заявницею ОСОБА_2 . Статті, на які здійснюється посилання в приписі до Акту № 615 від 17.03.2021 року не передбачають повернення суми грошових коштів за не отримані послуги. Посилання відповідача на порушення абз 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є незаконним.
          Заперечуючи вимоги адміністративного позову ФО-П ОСОБА_1 , відповідач зазначає, що під час проведення позаплановою перевірки звернення споживача ОСОБА_2 , відповідно до наданих письмових пояснень та підтверджуючих документів встановлено, що між замовником та позивачем був укладений договір від 29.10.2019 року б/н по надання послуг із забезпечення фізичного комфорту. Замовником, відповідно до погодженого графіку платежів абонемента було сплачено ФО-П ОСОБА_1 4.560 грн за вказаним договором. 27.10.2020 року ОСОБА_2 звернулась до позивача з проханням повернути грошові кошти, сплачені попередньо за не отримані послуги. Додатковим зверненням від 26.11.2020 року ОСОБА_2 , керуючись ст. 652 ЦК України, звернулась до позивача з проханням розірвати укладений договір та повернути сплачені кошти у зв`язку з істотною зміною обставин в обсязі не наданих послуг, що становить 2.500 грн. На час проведення позаплановою перевірки суб`єкт господарювання не повернув кошти споживачу, що є порушенням п. 5 ч. 3, абз 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».  
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в задоволені вимог адміністративного позову ФО-П ОСОБА_1 відмовлено.
          Судове рішення вмотивовано встановленням судовим розглядом справи факту не надання виконавцем послуг (позивачем) послуг відповідно умов договору, укладеного між нею та ОСОБА_2 , не поверненням споживачу послуг коштів, не складанням повідомлення про зміну строку дії договору і, у зв`язку з цим обґрунтованістю застосування до позивача штрафу в розмірі 2.666 грн. відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживача».
          Не погоджуючись з судовим рішенням, посилаючись на його незаконність та протиправність, оскільки судом першої інстанції неправильно та неповно досліджені докази і встановлено обставини справи та застосовано норми права, в апеляційній скарзі ФО-П ОСОБА_1 просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог її адміністративного позову.
          Доводи, наведені скаржником в обґрунтування вимог апеляційної скарги за суттю аналогічні підставам звернення до суду, наведеним в позовній заяві.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, за обставин, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву позивача.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). 
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
          Судом установлено, що 29.10.2019 року між ФО-П ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір б/н про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту (а.с. 35-36).
           26.11.2020 року ОСОБА_2 звернулась до ФО-П ОСОБА_1 із заявою, якою просила останню розірвати укладений між ними договір та повернути сплачені нею кошти у зв`язку з істотною зміною обставин в обсязі ненаданих їй послуг у розмірі 2.500 грн (а.с. 71).
           17.01.2021 року до ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області надійшла скарга ОСОБА_2 , якою заявниця просила здійснити перевірку діяльності мережі клубів «FitCurves» (ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_3 ) відповідності законодавства у сфері захисту прав споживачів, а також притягнути ФО-П ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_3 до відповідальності в межах власної компетентності за вказане у листі порушення Закону України «Про захист прав споживача».
          Заявниця вказувала, що в листопаді 2020 року вона звернулась до клубу «FitCurves» з листом щодо повернення грошових коштів сплачених попередньо за не отримані послуги. Адміністрація даного клубу факт отримання даного листа під час телефонної розмови підтвердила, однак в поверненні грошової суми їй відмовила (а.с. 9).
          Наказом Держпродспоживслужби в Харківській області № 487 від 11.03.2021 року призначено здійснення заходу державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів у ФО-П ОСОБА_1 та відповідачем видано направлення на проведення перевірки (а.с. 8, 56-58, 7).
          За наслідками проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав фахівцями відповідача 17.03.2021 року складений акт перевірки № 615 (а.с. 10-32), припис щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживача (34). 
          Означеним приписом в термін до 19.04.2021 року ФО-П ОСОБА_1 зобов`язано вжити заходи з повернення грошових коштів гр. ОСОБА_2 за не отримані послуги згідно з договором від 29.10.2019 року б/н про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту і повідомити контролюючий орган письмово (з відповідним документальним підтвердженням) в 3-х денний термін про виконання припису.
           22.03.2021 року відповідачем прийнята постанова № 5.0-19, якою за неповідомлення ОСОБА_2 про зміни строку дії договору від 29.10.2019 року, що є порушенням п. 10.3 Договору, та порушенням  абз 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» до ФО-П ОСОБА_1 застосований штраф у розмірі 2.660 грн (а.с. 32, 33). 
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з п. 1, 6, ч. 1 ст. 4 вказаного Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до положень підпункту 11 п. 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667, Держпродспоживслужба, як орган державного контролю (нагляду), відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон № 877-V).
Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Згідно із частинами 1, 11 ст. 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина третя статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).
За приписами частин 1. 2 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Як передбачено ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V).
Згідно із  ч. 8 ст. 7 Закону № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог позивача ФО-П ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживача», колегія суддів зазначає, що з направлення на проведення перевірки від 11.03.2021 року № 615 убачається, що предметом заходу є питання, зазначені у зверненні споживача відповідно вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині відмови повернення коштів за послугу.
Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Під час розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем, що відповідно до п.п. 5.1 п. 5  п.п. 5.6 п. 5 Договору б/н від 29.10.2019 року про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту, - Договір набирає чинності з моменту його укладання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами  своїх зобов`язань по Договору; п.п. 5.6 п. 5 цього Договору - Замовник має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, письмово попередивши про це Виконавця. Договір вважається розірваним з моменту направлення Виконавцю заяви про розірвання Договору. У такому випадку Замовник має право на повернення собі протягом 30 календарних днів невикористаної суми вартості Абонементу «Ознайомчий, місячний». Виконавець протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення Замовника про повернення грошових коштів, повертає Замовнику грошові кошти у розмірі і на умовах, передбачених Договором.
Згідно із абзацом 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. 
Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, визначившись про порушення ФО-П ОСОБА_1 умов договору б/н від 29.10.2019 року про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту, притягнувши ФО-П ОСОБА_1 до відповідальності за порушення положень абзацу 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме – за неповідомлення ОСОБА_2 про зміни строку дії Договору, вийшов за межі предмету заходу держаного нагляду (контролю) й, таким чином, діяв не у межах своїх прав та повноважень.
Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, частково задовольняючи вимоги апеляційної скарги ФО-П ОСОБА_1 , скасовує судове рішення в цій частині та приймає нове про задоволення цих вимог.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм  матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ФО-П ОСОБА_1 в іншій частині, оскільки судам першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано достовірних та достатніх доказів, в розумінні ст.ст. 75, 76 КАС України, стосовно виконання/причин не виконання умов, укладеного 29.10.2019 року договору з ОСОБА_2 , у тому числі і в частині фінансових взаємовідносин його учасників, які б спростували встановлене контролюючим органом під час проведення позапланової перевірки.
Стосовно вимоги ФО-П ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6.053 грн (5.320 грн – штраф, 201 грн  - витрати виконавчого провадження, 532 грн – виконавчий збір), колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
За частиною п`ятою статті 21 КАС України - вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже безпосереднім об`єктом захисту виступають майнові права та/або інтереси осіб, яким було спричинено шкоду в результаті або у зв`язку із прийняттям контролюючим органом та/або його посадовою особою протиправних рішень, вчиненням протиправних діянь. За загальним правилом деліктна відповідальність публічної влади настає за наявності усіченого набору умов, до якого входять протиправність, шкода і причинний зв`язок.
Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Судом установлено, що ФО-П ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови контролюючого органу 22.03.2021 року. Із змісту цієї постанови убачається, що позивач була попереджена про необхідність сплати суми штрафу та про те, що на протязі певного часу ця постанова може бути пред`явлена до виконання. Разом з тим, звертаючись 26.04.2021 року до суду, позивач не порушувала питання щодо зупинення дії індивідуального акту – оскаржуваної нею постанови до вирішення справи судом по-суті. В матеріалах справи відсутні данні, які б підтвердили ту обставину, що. задовольняючи 11.05.2021 року вимоги державного виконавця (а.с. 80-84), позивач повідомляла державного виконавця про факт судового оскарження нею виконавчого документа.  
За наведених обставин, колегія суддів не вбачає причинного зв`язку між протиправністю, прийнятої контролюючим органом постанови від 22.03.2021 року № 5.0-19, та фактом сплати позивачем 6.053 грн.
Колегія суддів також зауважує, що із направлення № 615 від 11.03.2021 року вбачається, що вищеозначений захід державного нагляду (контролю) доручено провести посадовим особам відповідача, а, що спростовує твердження позивача про те, що означена інформація відсутня у направлення  саме: головним спеціалістам відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг, реклами, дотримання анти тютюнового законодавства та пробірного контролю Управління захисту споживачів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 292, 293, 308, 310, 315, 317, 322, 325, суд –
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
                     Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року скасувати в частині, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено у задоволені вимог про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 22.03.2021 року № 5.0-19 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України “Про захист прав споживача”, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цієї вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Визнання протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 22.03.2021 року № 5.0-19 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України “Про захист прав споживача”.
За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (ЄДРПОУ 40324829) стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року змінити з підстав та мотивів його прийняття
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
              Постанова у повному обсязі складена і підписана 17 грудня 2021 року.