ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року

м. Харків
справа № 638/6769/20

провадження №22-ц/818/5376/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
учасники справи:

позивачі:  ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 ,
відповідачі:  ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 ,
треті особи:  ОСОБА_5 (на стороні позивача), 
ОСОБА_6 (на стороні відповідача)

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові, без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року у складі судді Подус Г.С.,-

в с т а н о в и в :
       У травні 2020 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати з моменту його вчинення недійсним (фіктивним) укладений 17 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини № 16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 м.кв., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю за договором купівлі-продажу 239 017 грн. 
       Зобов`язати ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 у натурі нежитлові приміщення підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 м.кв., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю за договором купівлі-продажу 239017 грн.
       Зобов`язати ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 у натурі все рухоме майно, яке знаходиться у нежитлових приміщеннях підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, Па, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 1 227,0 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого наведений в акті від 15 жовтня 2016 року приймання-передачі нежитлового приміщення та іншого обладнання, що передаються в оренду, який є додатком №2 та невід`ємною частиною договору оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 № 02/16 від 15.10.2016.
       Позов мотивовано тим, що 17 червня 2015 року між ОСОБА_1  та  ОСОБА_3 , без наміру створення жодних правових наслідків, які обумовлювалися правочином, був укладений фіктивний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини №16, 2-:-20, 10а, 106, На, І житлового будинку г«А-5» загальною площею 227,0 м.кв., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість нежитлових приміщень згідно договору складає 233 017 грн. Договір був укладений з метою приховування вищевказаного нерухомого майна від кредиторів позивача, між позивачем, відповідачем та його родичами була домовленість, що після виконання грошових зобов`язань позивача, здійснення капітального ремонту, буде укладений справжній договір про порядок використання нежитловими приміщеннями, за умовами якого родина позивача та родина відповідача будуть спільно отримувати прибутки від використання спірного нерухомого майна. За домовленістю сторін, вони спільно фінансують ремонт нежитлових приміщень, здійснюють інші дії щодо управління нерухомим майном, після чого спільно використовують доходи від здачі їх в оренду. 19 грудня 2018 році позивач дізналася про те, що відповідач не має наміру надавати позивачу її частку доходів від оренди нежитлових приміщень, відмовився повертати позивачу нежитлові приміщення та скасувати договір купівлі-продажу.
09 червня 2021 року позивач звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 638/5746/21, яка розглядається Дзержинським районним судом м. Харкова на стадії підготовчого провадження. В обґрунтування клопотання зазначала, що 09 грудня 2020 року у судовому засіданні при розгляді даної справи відповідач ОСОБА_3 в категоричній формі заявила, що гроші в сумі 239017 грн. за купівлю спірних нежитлових приміщень підвальної частини № 16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 227,0 кв.м., розташованих по АДРЕСА_1 , вона сплатила не продавцю і власнику нерухомості ОСОБА_1 , як це вказано у пункті третьому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу приміщення від 17.06.2015, а передала третій особі ОСОБА_6 в сумі, еквівалентній 12 000 доларів США, до укладення фіктивного договору купівлі-продажу.
19.04.2021 з метою захисту своїх майнових прав першим позивачем ОСОБА_1 до Дзержинського районного суду м. Харкова подана позовна заява до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 17.06.2015 нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 та відшкодування збитків, спричинених продавцю невиплатою грошових коштів, на загальну суму 323092,05 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.04.2021 відкрито провадження у справі № 638/5746/21. 
На думку позивача при розгляді справи №638/5746/21 по суті судом будуть встановлюватися обставини і вирішуватися питання, які мають безпосереднє відношення до предмету спору у цій справі.
       Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року клопотання позивача задоволено. Зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №638/5746/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів та відшкодування збитків.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що правовідносини сторін у зазначених справах витікають з договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.06.2015.
На думку представника відповідачів зупинення розгляду цивільної справи про стягнення коштів за правочином на фіктивність якого вказує сам позивач, є неспроможним, виходячи з положень ст.216 ЦК України, згідно якої у випадку визнання вищевказаного договору недійсним має застосовуватися реституція, що виключає можливість будь-якого грошового стягнення. При цьому, підставою для звернення до суду з позовом у справі № 638/5746/21 стали як раз свідчення відповідача у справі № 638/6769/20. Враховуючи викладене, саме встановлення дійсності чи фіктивності договору купівлі-продажу буде впливати на можливість розгляду цивільної справи про стягнення коштів за даним договором.
Крім того, суд першої інстанції має можливість в межах розгляду справи №638/6769/20, яка знаходиться на стадії судового розгляду, на підставі вже зібраних доказів встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції взагалі не містить обґрунтування необхідності зупинення провадження та мотивів, з яких виходив суд задовольняючи заяву. Суд не навів жодних посилань на факти та обставини, що можуть бути встановлені у справі, до розгляду якої провадження було зупинено.
       Відзиву на апеляційні скарги не надано.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які повинні бути дослідженні судом у даній справі, безпосередньо залежать від прийняття рішення по цивільній справі № 638/5746/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 , про стягнення грошових коштів та відшкодування збитків, тому подальший розгляд даної справи є неможливими до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 638/5746/21.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Як свідчать матеріали справи, у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з покупця нерухомого майна грошових коштів за договором купівлі-продажу у розмірі 239017 грн, і відшкодування всіх збитків, спричинених продавцю невиплатою грошових коштів, а саме: 42 545,03 грн – інфляційні втрати та 41 530, 02 грн – 3% річних.
Зі змісту позовної заяви убачається, що даний позов мотивовано тим, що 17 червня 2015 року ОСОБА_8 нежитлові приміщення підвальної частини № 16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 м.кв., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 були фіктивно продані на користь ОСОБА_3 у зв`язку з чим Дзержинським районним судом м.Харкова розглядається справа №638/6769/20 про визнання договору купівлі- продажу нерухомого майна від 17.06.2015 недійсним (фіктивним). Ані до укладення спірного договору купівлі-продажу, ані після його укладення ніяких грошей позивач не отримувала, жодного документу щодо отримання грошей за продаж приміщення не підписувала.
Вказану позовну заяву ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 638/5746/21.
Тобто, предметом розгляду цивільної справи № 638/5746/21, до вирішення якої і зупинено провадження у цій справі, є стягнення начебто несплачених коштів вартості нежитлових приміщень підвальної частини № 16, 2-:-20. 10а, 106, 11а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, укладеного 17.06.2015 між ОСОБА_1 позивачем/продавцем, та ОСОБА_3 - відповідачем/покупцем, а також нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.
Предметом розгляду даної цивільної справи є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини № 16, 2-:-20, 10а, 106, 11а, 1 житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227.0 кв.м.. розташованих за адресою АДРЕСА_1 . укладеного 17.06.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з підстав його фіктивності та повернення цього майна позивачу.
       Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
       Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
       Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
       Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.
       Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
       Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
       Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.
       Колегія суддів не вбачає встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі, а ухвала суду першої інстанції , усупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України, належним чином не мотивована.
       Так, правовідносини сторін у вищевказаних цивільних справах витікають з договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.06.2015.
       Натомість, колегія суддів вважає, що рішення суду у справі № 638/5746/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за спірним договором купівлі-продажу, укладеного 17.06.2015 між ОСОБА_1 позивачем/продавцем, та ОСОБА_3 , а також 3% річних та інфляційних втрат не має вирішального значення для вирішення судом цієї справи за позовом про визнання недійсним вищевказаного договору-купівлі продажу нежитлових приміщень. Обставини, що будуть встановлюватись під час розгляду справи № 638/5746/21 про стягнення грошових сум та які можуть мати значення для вирішення цієї справи, можуть бути встановлені судом самостійно під час судового розгляду.
Таким чином, наявність цивільної справи №638/5746/21 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про стягнення грошових коштівне є підставою для зупинення провадження у справі, оскільки наявні в даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про об`єктивну можливість розгляду даної цивільної справи.
 Тому висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі не узгоджуються з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України та не сприяє виконанню вказаного у ч. 1 ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства. Доводи апеляції спростовують висновки суду.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням остаточного вирішення справи по суті.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.6 ч.1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст.379, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 –  ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року– скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених  ст. 389 ЦПК України

Головуючий:                                                                                    О.В. Маміна
Судді:                                                                                                Н.П. Пилипчук

                                                                                                О.Ю. Тичкова