14.12.21
33/812/400/21
Єдиний унікальний номер судової справи 490/7398/21 
Номер провадження 33/812/400/21                 Головуючий у місцевому суді: Скрипченко С.М.
Категорія: ст.124 КУпАП                 Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М.,

за участю: 
захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 - Тимошина Ю.В.,
захисника потерпілого ОСОБА_2 - Гречаної Є.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Тимошина Юрія Володимировича на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 жовтня 2021 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №103640, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 04 липня 2021 року, встановлено, що водій  ОСОБА_1  04 липня 2021 року о 06 год. 54 хв., керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в Миколаївській області, на автомобільній дорозі М-14 125 км по другорядній дорозі Т 15.16, здійснюючи виїзд на автомобільну дорогу М-14, не врахував дорожньої обстановки та не зайнявши відповідне положення на проїзній частині, що має дві смуги в одному напрямку, здійснив поворот ліворуч, порушивши вимоги дорожньої розмітки, та скоїв зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі в напрямку міста Одеси під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Такими діями  ОСОБА_1  порушив вимоги пп.«б» п.2.3, п.10.4 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Постановляючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але провадження в справі підлягало закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  – Тимошин Ю.В. просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 жовтня 2021 року, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Зазначав, що в постанові судді не зазначено чи порушував ОСОБА_1 . Правила дорожнього руху та який саме пункт вказаних Правил ним було порушено, та не встановлено причино-наслідкового зв`язку з ДТП.
Крім того, посилання суду на підтвердження вини ОСОБА_1 даними, що містяться у протоколі, схемі ДТП до нього та письмових поясненнях, є необґрунтованими.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Тимошин Ю.В. підривав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Окрім того, зазначив, що наявними в матеріалах справи доказами, не підтверджено порушення ОСОБА_1 п.10.4 ПДР.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 – Гречана Є.Й. просила відмовити у задоволенні скарги. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.10.4 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.«б» п.2.3, п.10.4 ПДР, який зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Так, пп.«б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
На думку суду, висновок суду першої інстанції про наявність об`єктивної сторони складу правопорушення вчиненого ОСОБА_1 відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №103640, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 04 липня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_1  04 липня 2021 року о 06 год. 54 хв., керуючи транспортним засобом – автомобілем марки і моделі ВАЗ 2106, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , рухаючись в Миколаївській області, по автомобільній дорозі М-14 125 км по другорядній дорозі Т 15.16, здійснюючи виїзд на автомобільну дорогу М-14, не врахував дорожньої обстановки та не зайнявши відповідне положення на проїзній частині, що має дві смуги в одному напрямку, здійснив поворот ліворуч, порушивши вимоги дорожньої розмітки, та скоїв зіткнення з транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі в напрямку міста Одеси під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. 
Такими діями  ОСОБА_1  порушив вимоги пп.«б» п.2.3, п.10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.
При цьому, вищевказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненням потерпілого ОСОБА_2 та даними схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній. При цьому, в схемі зазначено розташування транспортних засобів вже після ДТП. До того ж, в схемі зазначено що внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а саме легковий автомобіль марки і моделі ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав пошкодження передньої частини транспортного засобу, а легковий автомобіль марки і моделі Nissan Primera, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , отримав пошкодження правої бокової частини транспортного засобу. 
Дана схема місця ДТП підписана водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зауважень з приводу її складання в протоколі не відображено. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних у суду підстави відсутні.
Крім того, з відеозапису події з автомобільного реєстратора водія ОСОБА_2 , дослідженого при апеляційному перегляді справи також слідує, що водій ОСОБА_1 не дотримався п.10.4 ПДР, оскільки здійснюючи маневр повороту ліворуч, виїхавши на головну дорогу не надав перевагу транспортному засобу ОСОБА_2 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що схема ДТП, яка є беззаперечним доказом стосовно точки зіткнення транспортних засобів, свідчить про відсутність вини водія ОСОБА_1 не може бути прийнято судом до уваги, оскільки обставини викладені в протоколі, письмові пояснення водія ОСОБА_2 та дані відеореєстратора не спростовують наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень пп.«б» п.2.3 та п.10.4 ПДР. 
За такого, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про невідповідність вимогам Інструкції схеми місця ДТП є безпідставними, оскільки слід зазначити, що зауважень стосовно складеної схеми місця ДТП учасники ДТП не мали, і в матеріалах справи такі відсутні.
За такого, зазначені вище докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.10.4 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, твердження захисника Тимошина Ю.В. про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними.
Стосовно розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Тому доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення процесуальних прав водія, з огляду на положенням КУпАП, не є слушними.
Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що постанова суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону, оскільки судом не встановлено та не зазначено в постанові який конкретно пункт ПДР водієм ОСОБА_1 було порушено, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане не є підставою для скасування чи зміни судового рішення та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.
Інші посилання захисника ОСОБА_1 – Тимошина Ю.В. в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого, не впливають на висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною, переоцінкою по іншому, доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.
Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Таким чином оскаржувана постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – Тимошина Ю.В. відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Тимошина Юрія Володимировича – залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова