Ухвала
13 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 642/1269/19
провадження № 61-16505ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року,                                  від 27 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», ОСОБА_3 , про визнання недійсним змішаного договору стягнення боргу за договором банківського вкладу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженої відповідальності «Тера», ОСОБА_3 про встановлення факту неукладання договору,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера» (далі - ТОВ «Тера»), ОСОБА_3 про визнання недійсним змішаного договору позики-поруки, укладеного в усній формі між ОСОБА_3 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем, що був оформлений розпискою від 03 серпня 2007 року.
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Тера», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту не укладення договору позики-поручительства між ОСОБА_3 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем, оформленого розпискою  від 03 серпня 2007 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано недійсним змішаний договір позики-поруки, укладений в усній формі між ОСОБА_4 як позикодавцем, ОСОБА_2 як позичальником і ТОВ «Тера» як поручителем та оформлений розпискою від 03 серпня           2007 року. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2020 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
08 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду  ОСОБА_1  подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та направити справу на новий розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження у справі.
Також заявник просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття провадження у справі та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року про призначення справи до розгляду, як такі, що окремо оскарженню не підлягають.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року,посилаючись на те, що про апеляційне провадження у справі йому відомо не було, судові повістки йому апеляційним судом не вручалися, а оскаржена постанова йому не надсилалася. Заявник стверджує, що постанова Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року була вручена йому 06 жовтня 2021 року, що підтверджується супровідним листом суду, копію якого додано до касаційної скарги.
Наведені ОСОБА_1 обставини дають підстави для висновку, що причина пропуску процесуального строку є поважною, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 490/9707/14-ц, від 16 січня 2018 року у справі № 569/13933/15-ц,                   від 04 липня 2018 року у справі № 727/6552/15-ц, від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 2-3386/11,           від 10 березня 2020 року у справі № 404/2163/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 11 березня 2021 року у справі № 296/9894/19,                        від 11 березня 2021 року у справі № 753/11000/14-ц та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України), відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини сьомої статті 141 ЦПК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку 
на касаційне оскарження постанову Харківського апеляційного суду                 від 27 травня 2021 року задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 27 травня        2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тера», ОСОБА_3 , про визнання недійсним змішаного договору стягнення боргу за договором банківського вкладу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до   ОСОБА_1 , товариства з обмеженої відповідальності «Тера», ОСОБА_3 про встановлення факту неукладання договору, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада          2020 року, від 27 листопада 2020 року.
Витребувати з Ленінського районного суду м. Харкова вищезазначену цивільну справу (№ 642/1269/19).
Надіслати відповідним учасникам справи копію касаційної скарги 
та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив 
на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 жовтня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       Н. Ю. Сакара
 
       С. Ф. Хопта