ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 р.	Справа № 818/573/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
                    позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Дєдушкіної Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції  адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 22.06.21 по справі № 818/573/17
за позовом    ОСОБА_1      
до   Державної казначейської служби України                     
про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року Державна казначейська служба України ( далі – ДКС України, заявник) звернувся до суду із заявою про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі №818/573/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 ) до ДКС України про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ДКС України безпідставно перераховану суму коштів у розмірі 86  040 грн. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ДКС України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просила скасувати оскаржувану  ухвалу та прийняти судове рішення, яким задовольнити заяву про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі № 818/573/17 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ДКС України безпідставно перерахвану суму коштів у розмірі 86  040 грн. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що в оскаржуваному рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поширення положень статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) на спірні відносини, з посиланням на те, що мова йде про поворот виконання рішення щодо відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень. Вказав, що чинним законодавством передбачено особливості здійснення повороту виконання у справах про відшкодування шкоди лише у разі розгляду питання про шкоду, заподіяну каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, тоді як суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні заяви лише на тій підставі, що кошти  перераховані ДКС України на користь ОСОБА_1 , за скасованим рішенням суду, розглядалися як моральна шкода завдана суб`єктом владних повноважень. Зауважив, що позиція суду першої інстанції нівелює право будь-якого суб`єкта владних повноважень отримати кошти, сплачені в якості відшкодування моральної шкоди саме в порядку адміністративного судочинства, виходячи з правового статусу відповідача в адміністративному процесі. Вказав, що посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 24.09.2020 у справі  № 818/678/17 є необґрунтованою. 
05.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду прийнято до свого провадження справу № 818/573/17.
05.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 818/573/17.
08.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
08.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ДКС України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. 
18.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача, позивача, представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї,  дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 
06.06.2017 постановою Сумського окружного адміністративного суду у справі №818/573/17 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ДКС України. Зобов`язано ДКС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2013 року по справі № 6а/577/97/13 (577/4163/13-а) в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
05.10.2017 постановою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 по справі №818/573/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ДКС України грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ДКС України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 86040,00 грн. В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 по справі № 818/573/17 залишено без змін.
27.08.2018 платіжним дорученням № 2788 ДКС України 28.08.2018 здійснила перерахування коштів в сумі 86 040 грн. на користь ОСОБА_1 
24.09.2020 постановою Верховного Суду постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди - скасовано і провадження в цій частині закрито. В решті - постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 залишено без змін.
Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 24.09.2020 по справі №818/573/17 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 86 040 грн  та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди скасовано,  а провадження в цій частині закрито, ДКС України звернулось до суду із заявою про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у вказаній справі. 
Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, що підстави для здійснення повороту виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у порядку, передбаченому ст. 380, 381 КАС України, відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Порядок вирішення питання про поворот виконання судових рішень наведено у ст. 380 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він, зокрема, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він, серед іншого, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, який можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено ст. 381 КАС України, згідно із якою поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
За наслідком системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає обмеження на поворот виконання судового рішення в окремих категоріях справ:
- про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи;
- про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів;
- рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.
У вказаних випадках поворот виконання допускається за умови, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Як вбачається зі змісту заяви ДКС України заявник звернувся до суду із заявою про 
поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі №818/573/17, з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №818/573/17 скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 86 040 грн  та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 в частині задоволення даних вимог,  а провадження в цій частині закрито.
Як вбачається зі змісту постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 №818/573/17 предметом стягнення по цій справі була, зокрема моральна шкода, завдана суб`єктом владних повноважень, а тому поворот виконання судового рішення по цій справі можливий лише у випадку, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №818/573/17,  скасовуючи вказану постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 №818/573/17 виходив з того, що вимогу про стягнення моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю ДКС, яка полягала у затримці виплати коштів за виконавчим листом від 15.08.2013 справі № 6а/577/97/2013, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області, позивач міг заявити одночасно з вимогою про визнання цієї бездіяльності протиправною, яка була предметом розгляду у справі №818/96/16. Оскільки він цього не зробив, то вирішувати вимогу про стягнення моральної шкоди в іншій справі (тобто окремо від справи № 818/96/16) в порядку адміністративного судочинства вже недозволено.
Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що воно не містить посилань на неправдиві відомості або підроблені документи надані позивачем, що стало підставою для стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 86040 грн.
При цьому, в заяві ДКС України від 28.05.2021 про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі №818/573/17 вказані відомості також відсутні. 
Враховуючи, що предметом стягнення в постанові від 05.10.2017 у справі №818/573/17 була, зокрема моральна шкода, завдана суб`єктом владних повноважень,  а постанова Верховного Суду від 24.09.2020 у цій справі, якою скасована спірна постанова,  не містить посилань на неправдиві відомості або підроблені документи надані позивачем, що стало підставою для стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 86040 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для здійснення повороту виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017  у порядку, передбаченому ст. 380, 381 КАС України відсутні.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з неправильним застосуванням до спірних правовідносин положень ст. 381 КАС України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки поворот виконання рішення у вказаній справі стосується виключно стягнення моральної шкоди, а тому має здійснюватися з урахуванням особливостей встановлено вище зазначеного статтею КАС України.
Даний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.09.2020 у справі № 818/678/17.
 Доводи апелянта щодо помилковості посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 818/678/17, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 5 с. 242 КАС України при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.
Судження апелянта щодо прийняття Верховним Судом постанови від 24.09.2020 у справі № 818/678/17 з порушенням не лише матеріального, а і процесуального оправа, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки дане судове рішення набрало законної сили є остаточним та оскарженню не підлягає.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі № 818/573/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  29.11.2021