П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/14271/20	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -	Кравченка К.В.,	
судді -	Джабурія О.В.,	
судді -	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на рішення Одеського окружного адміністративного суду 01 червня 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, треті особи - ПП «Південьдортех», товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер», про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:
В грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» (надалі - позивач, ТОВ «СМПК-17») звернулось до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі - відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №214916, №214918, №214919, №214921, №214923, №214925, №214927, №214928 від 28.09.2020 року, прийняті Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області про стягнення з ТОВ «СПМК-17» адміністративно-господарського штрафу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «СПМК-17» про розгляд справ про порушення не повідомлялось та не запрошувалось до участі. Справи про порушення Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було розглянуто без участі, що є порушенням п.26 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567. Також, на момент здійснення перевірки ТОВ «СПМК-17» не знаходився в статусі перевізника, оскільки між ТОВ «СПМК-17» та ПП «Південьдортех», та ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» укладено Договори оренди транспортних засобів, згідно п.1.1 яких орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби. Згідно п.18 Порядку №879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Але, довідку про здійснення габаритно-вагового контролю водієві не надавали. Жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, водієві також не було надано. З наявних документів, а саме, актів про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів зазначених вище, неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування та чи були вони взагалі у робочому стані. Отже, позивач вважає, що постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів є безпідставними та незаконними, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, співробітниками державного контролю та нагляду на вантажному транспорті складено акти проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 18.08.2020 року №195634, від 19.08.2020 року №195584, від 20.08.2020 року №195591, від 20.08.2020 року №195561, від 21.08.2020 року №195741, від 26.08.2020 року №195768, від 29.07.2020 року №240583, від 19.08.2020 року №195564.
Під час перевірок виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки при зважуванні виявлено: перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 34,13%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_2 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 34,69%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 33,38%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_4 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 33,01%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_4 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 23,26%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_2 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 61,56%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_5 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 27,50%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_6 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 95,30%.
На підставі вищезазначених актів перевірок начальником Управління Укртрансбезпеки в Одеській області 28.09.2020 року винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №№214916, 214918, 214919, 214921, 214923, 214925, 214927, 217928, якими до ТОВ «СПМК-17» застосовано штрафи у розмірі 34000 грн. за кожною постановою, згідно з ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», не погодившись із якими, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги пунктів 26, 27 Порядку №1567, та уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки відносно позивача, як автомобільного перевізника вантажу, оскільки саме власник великогабаритного транспортного засобу, яким є позивач, має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні.
Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно ч.ч.1 та 4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За приписами п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Зі змісту п.3 Правил №30 випливає, що транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі навантаження на одиночну вісь.
Згідно з п.4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
За приписами абзацу 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на здвоєну вісь перевищує 16 т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Відповідно до пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Відповідно до пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Матеріалами справи підтверджено, що під час перевірок виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки при зважуванні виявлено: перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 34,13%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_2 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 34,69%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_3 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 33,38%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_4 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 33,01%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_4 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 23,26%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_2 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 61,56%; перевантаження повної маси транспортного засобу Мерседес, д/н НОМЕР_5 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 27,50%; перевантаження повної маси транспортного засобу ВАРЗ, д/н НОМЕР_6 , що належить ТОВ «СПМК-17», процент перевищення склав більше 20%, а саме 95,30%, про що складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що ТОВ «СПМК-17» не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», та доводи стосовно того, що результати зважування транспортного засобу хибні та не відповідають дійсності, з огляду на таке.
Так, приписами ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.
Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи ТОВ «СПМК-17» є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Крім того, ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Посилання апелянта на факт укладення договорів оренди транспортних засобів та акти приймання-передачі транспортних засобів в оренду ПП «Південьдортех», ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» не є достатнім для спростування факту, що саме ТОВ «СПМК-17» виступало перевізником у спірних правовідносинах, оскільки реальність укладення та виконання даних договорів має підтверджуватися додатковими доказами, зокрема, які підтверджують факт плати за оренду.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме ТОВ «СПМК-17», оскільки належних доказів того, що перевізником у спірних правовідносинах є інша особа в матеріалах справи немає.
Доводи апелянта, що в актах в графі «що належить» його вказано як власника, а не перевізника вищенаведених висновків не спростовують, оскільки ТОВ «СПМК-17» дійсно є власником транспортних засобів, тому відповідну інформацію внесено до даної графи.
Щодо посилання апелянта на особливості вантажу та те, що існуюча методика зважування не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі, колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем належними доказами не доведено факт повідомлення ТОВ «СПМК-17» про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до п.25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до п.26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Пунктом 27 Порядку №1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав, керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Пунктом 31 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.
Судом першої інстанції встановлено, 15.09.2020 року на адресу ТОВ «СПМК-17» направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 28.09.2020 року до Управління для участі у розгляді справи.
Вказане підтверджується списком №3223 (ф.103) згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, згідно якого за адресою: 21 км Старокиївського шосе, 30-а, Лиманський район, Одеська область направлено лист за трек-номером 6501408505896 (а.с.95).
Колегія суддів наголошує, що можливе формальне недотримання відповідачем приписів п.26 Порядку №1567, що виразилося в даному випадку у не отриманні зворотних поштових повідомлень про вручення товариству запрошення, не є підставою для скасування спірних постанов про накладення штрафу, оскільки судом встановлено, що позивач мав бути обізнаний із датою розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Більше того, позивач реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за порушення ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» шляхом звернення з позовом до суду про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №214916, №214918, №214919, №214921, №214923, №214925, №214927, №214928 від 28.09.2020 року.
Доводи ТОВ «СПМК-17» про незаконність вказаних постанов не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
За таких обставин, сам лише факт відсутності доказів вручення позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на думку колегії суддів, не може бути достатньою підставою для задоволення позову з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення товариством законодавства про автомобільний транспорт.
Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду 01 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.