ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/424/20
адміністративне провадження № К/9901/21962/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Шарапи В.М.,  
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 (головуючий суддя: Бабич А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 (головуючий суддя: Аліменко В.О., судді: Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.) у справі №580/424/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку йому основної пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), з урахуванням середнього заробітку на території радіоактивного забруднення та з підвищенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років;
зобов`язати відповідача здійснити з 04.08.2019 перерахунок позивачу основної пенсії за віком, обчисленої відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-IV, з урахуванням заробітку за роботу на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року з додаванням до заробітку на основній роботі згідно з довідкою від 01.06.2006 №49 ВАТ «Меліоратор» з підвищенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, але не вище 75% заробітку та доплатити недоотриману пенсію з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.12.2019 щодо перерахунку пенсії;
зобов`язано відповідача розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 19.12.2019 щодо перерахунку пенсії з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.   Змінено мотивувальну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020. 
Зокрема суд апеляційної інстанції зазначив: «Відповідно до положень пункту 4 розділу ХV Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Розрахунок розміру пенсії віднесено до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту, однак з підстав викладених вище, а саме відсутності станом на час розгляду справи інформації про розмір пенсії позивача внаслідок її перерахунку з урахуванням висновків суду, зазначених у цій постанові.».
09.02.2021 позивач в порядку статті 383 КАС України звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив:
прийняти заяву до розгляду, задовольнити її в повному обсязі та постановити окрему ухвалу;
визнати протиправним рішення відповідача від 20.10.2020 №971010114460 про перерахунок пенсії, прийняте на виконання судового рішення у справі №580/424/20, в частині нарахування до його пенсії за віком, обчисленої відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-IV доплати за понаднормовий стаж в розмірі виходячи з положень статті 28 вказаного закону за 17 років, а не належної доплати в розмірі одного відсотка заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, тобто 22% заробітку (але не вище 75% заробітку);
визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача при виконанні судового рішення у справі №580/424/20, які полягають у неналежному та неповному його виконанні;
зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню закону та виконати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №580/424/20 в повному обсязі з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні, шляхом нарахування до пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-IV пільгової доплати за понаднормовий стаж в розмірі одного відсотка заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, тобто у розмірі 22% заробітку (але не вище 75% заробітку) замість доплати в розмірі 17% прожиткового мінімуму.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021, повернуто ОСОБА_1 заяву від 09.02.2021 №4183/21, подану в порядку статті 383 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ДОВОДИ ЗАЯВНИКА
На обґрунтування вимог заяви від 09.02.2021, поданої в порядку статті 383 КАС України, заявник зазначив, що відповідач на виконання судового рішення у справі №580/424/20 у добровільному порядку повторно розглянув заяву позивача від 19.12.2019 та прийняв рішення про перерахунок пенсії від 20.10.2020 №971010114460. Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом від 09.11.2020 №2300-0304-8/56436. У цьому листі відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що провів розрахунок його пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV, а саме: частину розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності вказаним Законом (36 років 2 місяці), визначено відповідно до раніше діючого законодавства, а частину розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом (6 років 6 місяців) - відповідно до Закону 1058-IV. Розрахунок пенсії проведено як суму двох складових. За результатами проведеного перерахунку розмір пенсії зменшився, у зв`язку із чим відповідно до положень Закону №1058-IV пенсія виплачується у встановленому раніше розмірі.
Позивач вважає, що перерахунок пенсії відбувся без врахування правової оцінки, наданої судами у рішеннях від 27.02.2020 та від 22.09.2020, у зв`язку з чим розмір пенсії після проведеного перерахунку не змінився.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем судового рішення у справі №580/424/20 позивач 01.02.2021 пред`явив виконавчий лист до виконання.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач листом від 09.11.2020 №2300-0304-8/56436 повідомив позивача про те, що йому проведено перерахунок пенсії на підставі судового рішення у справі №580/424/20. Однак, зважаючи на те, що розмір пенсії після проведеного перерахунку зменшився, пенсія виплачується у встановленому раніше розмірі, що узгоджується із положеннями Закону №1058-IV.
Незгода із проведеним відповідачем у добровільному порядку перерахунком пенсії зумовила звернення позивача у лютому місяці 2021 року до виконавчої служби про примусове виконання судового рішення у справі №580/424/20.
Статтею 383 КАС України визначено, що заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Зважаючи на те, що рішення, яке визначено предметом оскарження у порядку статті 383 КАС України, прийняте до відкриття виконавчого провадження (20.10.2020), і підстави, з яких позивач його оспорює, виникли до примусового виконання, суди дійшли висновку, що звертаючись до суду 09.02.2021, позивач пропустив передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України строк на звернення до суду зі вказаною заявою.
При вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанції врахували правову позицію Верховного Суду, викладену у справі №2а-516/2010 від 19.03.2019.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми статті 383 КАС України, що призвело до помилкових висновків про невідповідність поданої заяви вимогам законодавства, зокрема, що строку звернення із такою.
З посиланням на практику Верховного Суду у побідних правовідносинах (постанови від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі №807/220/18), скаржник стверджує, що звернення суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Відповідно, на переконання скаржника, встановлений у частині четвертій статті 383 КАС України процесуальний строк необхідно обчислювати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав у рамках виконавчого провадження.
Відповідач скористався процесуальним правом і подав відзив на касаційну скаргу, у якому з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Відповідач стверджує, що позивач пропустив встановлений частиною четвертою статті 383 КАС України процесуальний строк для подання заяви в порядку частини першої цієї статті, а тому суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для повернення    ОСОБА_1 заяви   на підставі абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України.
VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк   звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу на керівника   суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.
Іншу форму   судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено статтею 383   КАС України, якою врегульовано можливість визнання   протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Відповідно до   частини першої статті   383   КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно із частинами другою та третьою статті 383   КАС України у такій заяві зазначаються:   1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;   2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;   3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;   4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;   5) номер адміністративної справи;   6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;   7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;   8) інформація про хід виконавчого провадження;   9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;   10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.   До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Частиною четвертою вказаної   статті   визначено, що заяву, зазначену у частині   першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.05.2021 в справі №9901/598/19 здійснивши аналіз положень статті 383 КАС України сформулювала наступний правовий підхід до розуміння цієї норми: «…вбачається, що строк для подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку цієї статті починає свій перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві, або ж - про порушення відповідачем її прав, підтверджених   рішенням суду, в інший спосіб».
Колегія суддів при розгляді цієї справи не вбачає правових підстав відступати від запропонованого Великою Палатою Верховного Суду підходу до розуміння положень статті 383 КАС України.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач на виконання судового рішення у справі №580/424/20 у добровільному порядку здійснив перерахунок позивачу пенсії на підставі частини другої статті 27 Закону №1058-IV, про що ОСОБА_1 повідомив листом від 09.11.2020 №2300-0304-8/56436. У цьому листі відповідач повідомив, що розрахунок пенсії проведено як суму двох складових. Однак, зважаючи на те, що розмір пенсії після проведеного перерахунку зменшився, пенсія виплачується у встановленому раніше розмірі, що узгоджується із положеннями Закону №1058-IV. За результатами проведеного перерахунку було прийнято рішення від 20.10.2020 №971010114460.
Таким чином суди попередніх інстанцій констатували, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач фактично дізнався з листа УПФУ від 09.11.2020 №2300-0304-8/56436.
Водночас із заявою в порядку статті 383 КАС України звернувся лише 09.02.2021, тобто із пропуском встановленого частиною четвертою цієї статті процесуального строку.
Таким чином, з огляду на встановленні в цій справі фактичні обставини, зокрема пропуск позивачем встановленого частиною четвертою статті 383 КАС України процесуального строку для подання заяви в порядку частини першої цієї статті, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для повернення     ОСОБА_1 заяви   від 09.02.2021 на підставі абзацу другого частини п`ятої статті 383 КАС України.
Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, висловлену у справах №805/1458/17-а та №807/220/18 колегія суддів вважає помилковими, оскільки правовідносини у цій справі та у справах №805/1458/17-а та №807/220/18 виникли за інших фактичних обставин у справі. Так, на відміну від цієї справи, де відповідачем рішення суду виконано у добровільному порядку і позивач не погоджується із результатом його виконання, у справах №805/1458/17-а та №807/220/18 порушення прав особи відбулося внаслідок невиконання відповідачем судового рішення у примусовому порядку (на підставі відповідного виконавчого листа).
Та обставина, що позивач 01.02.2021 пред`явив виконавчий лист до виконання, а вже 09.02.2021 звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, не змінює правового регулювання спірних правовідносин та фактичних обставин у справі. 
Окрім того, на переконання суду, звернення позивача до виконавчої служби про примусове виконанням судового рішення у справі №580/424/20 свідчить про незгоду із результатом виконання відповідачем рішення у добровільному порядку і має на меті повторно ініціювати питання про перерахунок пенсії.
Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій.
VІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно із  статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №580/424/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров 
                                                                                          В. М. Шарапа